DJURLIFVET I ISHAFVET. 7 



voro de af gråaktig eller svartaktig färg och omgifna af en mycket smal ljus kant (Tafl. 

 I vid a). 



Under kalla och lugna nätter egde nybildning af sådan bayis rum, såväl under 

 Mars och April, som äfven, ehuru mindre ofta, under Maj månad. Stundom seglade 

 vi flere timmar genom is, hvars tunnhet och mörka färg visade, att den blifvit bildad 

 under föregående natt. Den hastighet med hvilken isskifvorna under gynnande om- 

 ständigheter sammanfröso till ett täcke af tillräcklig styrka och seghet att fullkomligt 

 uppehålla ett seglande fartyg, hade jag sjelf tillfälle att iakttaga. 



Der bayisen var af något äldre datum utgjordes den af större flata stycken, stund- 

 om uppgående till 10 — 12 alnar, ehuru vanligen icke af halfva denna storlek. Tjock- 

 leken öfversteg icke några få tum. Färgen var gråaktig eller gråblå. och formen än 

 mera oregelbunden med framstående skarpa hörn, såsom om isen nyligen blifvit bräckt, 

 än mera aflång och genom nötningen afrundad. Upphöjda snöränder omgåfvo kanterna 

 och drogo sig derjemte här och der, afstickande mot isens mörkare färg, fram öfver 

 ytan. Ofta kunde man tydligt se, huru denna is uppkommit genom hopfrysning af 

 mindre stycken, liknande den nyss omtalta pankaksisen, och hvilkas upphöjda kanter 

 gjorde dess yta ojemn (fig. 2). Efter starkare snöfall blef detta naturligtvis mindre 

 märkbart. 



I packor af ännu äldre bayis hade denna uppnått en tjocklek af ända till 1 — Ii 

 aln. Vid inträffande töväder kunde man dock äfven på denna spåra ett liknande upp- 

 komstsätt. 



Först efter hemkomsten från min resa fick jag kännedom om Prof. Edlunds upp- 

 satser om isbildningen i hafvet och de uti dessa från olika punkter af våra kuster 

 samlade uppgifter om en på djupet försiggående isbildning. Liknande uppgifter hade 

 jag i sjelfva verket fått redan häruppe, ehuru jag då ej skänkte dem den uppmärksam- 

 het, jag sedan fann dem i så hög grad förtjena. Äfven oafsedt dessa, måste emellertid 

 den fullständiga öfverensstämmelsen emellan de små runda istaflor, hvilka jag ofta såg 

 i sådan myckenhet häruppe, och de af Edlund såsom bottenis karakteriserade bildnin- 

 garne blifva iögonfallande och göra det i hög grad sannolikt, att en sådan isbildning från 

 djupet äfven i Ishafvet i största utsträckning försiggår. Det blir derigenom begripligt, 

 huru sådana massor af ny is oupphörligen kunna bildas på ett öppet och under denna 

 årstid mestadels oroligt haf. 



Inom större "klaror" passerade man stundom långa strömmar eller band af en 

 lös massa, vitgörande ett mellanting emellan is och snö, — ett utseende, som botten- 

 isen äfven stundom skall antaga. Då denna issörja emellertid, såvidt jag nu kan erinra 

 mig, alltid visade sig efter snöfall, torde man här snarast få tänka på en, genom den i 

 det afkylda vattnet nedfallande snön inledd isbildning på ytan. 



Möjligen hänvisar den hos Graah ') förekommande uppgiften om "från grunden 

 uppskjutande is" på phenomen af samma natur som de här antydda, ehuru det af 

 sammanhanget snarare synes vara fråga om större is, än om bildningar, liknande den 

 nyss omtalade tafvelisen. Sådana isformer (pankaksis och bayis) omnämnas deremot sär- 

 skildt af James Ross från hans resa till sydpolarhafvet ; de från ett inskränktare om- 



') Undersögelse-Eeise til Östkysten af Grönland, p, 83. 



