DJURLIFVET I ISHAFVET. 9 



och då hafvet är lugnt ser man måsarna hvila på vattnet, i hvilket alkorna deremot 

 dykande och simmande oftast uppehålla sig. 



Den arktiska fogelfaunan har knappast — såsom fallet är med däggdjursfaunan 

 — att uppvisa några för denna zon egendomliga former. ') På sin höjd visar sig de 

 klimatiska förhållandenas inflytande i framkallandet af några mindre betydande form- 

 varieteter (t. ex. bland Uria och Larus). Spetsbergens och Grönlands fogelfjell fram- 

 visa intet skiljaktigt från Norges, Islands eller Färöarnes. De flesta arterna häcka tem- 

 ligen långt ned inom den tempererade zonen, och de ofta återkommande benämningar- 

 na: glacialis, arcticus o. s. v. hafva i afseende på arternas förekomst ingen utmärkande 

 betydelse, utan äro snarare vilseledande. 



Den följande förteckningen pä de under resan träffade vertebrerade djur upp- 

 tager naturligtvis endast ett fåtal arter. Under salarna har jag gått utom fältet för 

 mina egna iakttagelser och sökt sammanföra de i resebeskrifningar och uppsatser rö- 

 rande den högsta nordens fauna spridda uppgifter rörande dessa djurs geografiska ut- 

 bredning, en afsigt, hvilken jag dock, då ett och annat af de vigtigare reseverken ej 

 stått mig till buds, icke varit i tillfälle att efter önskan genomföra. Vanligen äro 

 dessutom uppgifterna rörande specielt denna djurgrupp al dra mest ofullständiga och 

 osäkra. 



Däggdjur. 



Ursus maritimus Lin. Hvidbjörn, Jan Mayensfar. 



På de stora fångstplatserna saknar man sällan isbjörnen, och sälfångarne skjuta 

 här årligen flera af dessa djur, hvilka inom drifisgebitet företaga de vidsträcktaste van- 

 dringar, under hvilka de ofta träffas på betydligt afstånd från land. Sjelf såg jag- 

 blott en enda, hvilken på ett par skotthåll helt sakta passerade fartyget. Vi befunno 

 oss då åtminstone 40 — 50 geograf, mil N.O. om Jan Mayen. Enligt de sju Holländarne 

 äro om vintern björnarne talrika på denna ö. 



Canis lagopus Lin. 



Den 28 Mars, då vi befunno oss på ung. 72" N. B. 1" V. L., berättade man sig 

 hafva sett efter utseendet ganska färska räfspår på några snötäckta isflak. Scoresby 

 säger sig äfven hafva sett räfspår på isen. Föga troligt är att de under en årstid, då 

 snöfall äro så vanliga, skulle kunnat bibehålla sig under driften från ett aflägset land. 

 Dertill påstods uttryckligen, att fjällräfven åtskilliga gånger blifvit sedd ute på isen. 

 Wrangel såg honom, under sina slädfärder på det Nordsibiriska Ishafvet, troget följa 



') Larus ebunieus och Mergulus alle äro de enda fogelarter, hvilka förmodligen ingenstädes egentligen öfver 

 skrida drifisens region. 



2 



K. Vet.Akad. Haudl. B. 7. N:o 3. ^ 



