DJURLIFVET I ISHAFVET. 21 



O 



komma att intaga främsta rummet. Ärliga fångsten af denna art uppgår der vid vest- 

 kusten, enligt Reinhaedt, till omkring 30 — 36,000. ') Detta är blott livad som fångas 

 på Davisstraitets östra strand; måhända uppgår fångsten vid den gentemot liggande 

 och vid kusterna af Hudsons Bay till samma eller ännu större antal. 



Icke mindre betydelse har denna sälart för de till Ishafvet utrustade fångstexpe- 

 ditionerna, hvilkas förnämsta föremål han är. Den hvalrossfångst, som ännu bedrifves 

 i Spetsbergens och Nowa Zemblas farvatten, försvinner i jemförelse härmed till en ren 

 obetydlighet. Ett på tillförlitliga uppgifter grundadt öfverslag af de massor af denna 

 sälart, som årligen fångas i polarhafvet emellan Amerika och Europa, skulle vara af 

 högsta intresse och slående framställa ej mindre den stora vigt detta djur eger äfven i 

 kommersielt afseende, än det i en viss mening så otroligt rika djurlifvet inom polar- 

 zonen, och hvarpå de nordiska fogelbergen med sina milliontals innebyggare annars 

 pläga anföras feåsom det mest talande exempel. Tyvärr saknas mig så godt som alla 

 matei-ialier härtill; de få bidrag jag i detta afseende kunnat hopsamla gälla endast det 

 af de Norska fartygen vunna utbyte, och äro dessutom alltför ofullständiga, för att ens 

 för dessas räkning- medgifva annat än en blott ungefärlig uppskattning. 



Om Grönlandssälen inom Stilla Oceanen förekommer i något antal tillräckligt att 

 derpå grunda liknande fångstföretag, är ej bekant. Arctocephalus och Otaria intaga 

 der i betydelse för fångsten i viss mån dess ställe. Inom norra Atlantiska Oceanen 

 och Ishafvet är det, såsom redan i det föregående blifvit nämndt, på trenne, från hvar- 

 andra ganska aflägsna punkter, hvarest Grönlandssälen, under den tid då ungarna fram- 

 födas, blir föremål för fångst, nemligen vid New-Foundland, Jan Mayen och i Hvita 

 hafvet, ehuru den på sistnämnde ställe bedrifna, förmodligen ej har på långt när den 

 vigt, som fångsten vid de förstnämnda. 



I berättelsen om sin resa längs kusten af Ishafvet och Hvita hafvet (se Bull. 

 scientif. de lAcad Imp. des scienc. de St. Petersb. T. VII [1840] p. 202) omtalar Böht- 

 LiNGK, att då drifisen i Februari och Mars hopar sig vid det trångaste stället af Hvita 

 hafvet, dess "hals", infinna sig sälhundar i oerhörda skaror för att yngla på isen. Från 

 alla håll strömma nu Rj^ssar och Lappar till för att slå dessa. Fångsttiden varar 8 — 14 

 dagar och hvarje jägare kan derunder göra en vinst af 3 — 400 rubel b:ko, några förtjena 

 till och med ända till 1,000 rubel. Böhtlingks korta meddelande innehåller visserligen 

 ingen uppgift på hvilken art denna fångst gäller, men då man dermed sammanställer 

 uppgifterna hos Pallas och Lepechin, synes det knappast vara något tvifvel uuder- 

 kastadt, att det är Ph. groeulandica hvarom här är fråga. Den förstnämnde säger un- 

 der sin Ph. dorsata: "frequens in mari albo et oceano Lapponiam alluente capitur." 

 Lepechins uppgift om att Grönlandssälen ynglar i Hvita hafvet, — och hvilken härvid 

 företrädesvis är af vigt — , har redan i det föregående blifvit anförd. 



Fångsten vid New-Foundland omtalas endast i förbigående af Rink, som sätter 

 svartsidans aftagande vid Grönland dermed i samband. För öfrigt har jag endast i 



') Af Ph. tbetida och vitulina fängas väl, euligt Heinhardt, tillsammans 50 — 70,000, men man får dervid 

 taga i betraktande dessa arters mindre storlek. I det afseende, att de under hela året uppehålla sig vid 

 kusterna, kunna dessa deremot i viss raeninar sägas vara af större viot. Rinks earen beräknino- af fångsten 

 vid Syd-Grönland angifver fångsten af svartsidau i medeltal till omkring 15,000 och af de båda andra till 

 24,000. Kanske inbegripas under dessa mindre sälhundar äfven ungar af den sistnämnde? 



