])jrRLIFVET I ISHAFVKT. "iS 



anföras säsom någon gång uppnådda. Likasom nu var det ungarne, som företrädesvis 

 eftersattes. Längre tillbaka, vid år 1774, voro från icke-Engelska hamnar 54 fartyg, 

 företrädesvis Hamburgare, utrustade uteslutande för sälfångsten. ') 



Någon säker uppgift på antalet af de fremmande fartyg, som för närvarande 

 drifva sälfångst häruppe, har jag icke varit i tillfälle att förskaöa mig; i Norska tid- 

 ningar uppgifves det för 1846 sammanlagdt till omkring 100, förmodligen till större 

 delen tillika hvalfångare, och under år 1855 sägas åtminstone 70 Engelska fartyg hafva 

 varit på fångst häruppe. Aro dessa siffror ej för höga, så måste det aftagande, i hvil- 

 ket Norrmännens fångst under senaste år varit stadd, i ännu högre grad träffat de 

 öfriga, åtminstone om jag får döma efter det antal Engelsmän, Tyskar o. s. v., som 

 jag var i tillfälle att se under min resa. 



Jag bifogar här en tabell öfver de Norska fartygens fångst sedan är 1856 -), upp- 

 satt efter de i Norska tidningar befintliga uppgifter, och hvilken jag, trots dess ofull- 

 ständighet, trott böra vara af intresse i flere afseenden. Någon säkrare ledning för 

 beräkningen kan den icke lemna, då den dels icke — särdeles torde detta vara fallet 

 i de främre kolumnerna — utvisar huru många fartyg, som för hvarje år varit ute, 

 dels på många ställen icke upptager verkliga utbytet vid fångsttidens slut, utan inne- 

 liåller sådana uppgifter, som af de först hemvändande fartygen lemnats om de qvar- 

 varande. Siffrorna äro således fierestädes sannolikt för låga, ehuru då det här före- 

 trädesvis gäller senaste delen af fångsttiden eller den s. k. gammalfångsten, vid hvil- 

 ken åtskilliga mindre gynnsamma omständigheter, såsom ofta inträffande tjocka, djurens 

 tilltagande skygghet o. s. v., måste tagas med i beräkning, den förmodade tillökningen 

 i de flesta fall ej torde få alltför högt uppskattas. Antalet af ungar och gamla djur 

 har hvar för sig blifvit upptaget, då sådant särskildt funnits angifvet. Der underrät- 

 telser om fartygens fångst saknas, ehuru de särskildt blifvit nämnda bland de för året 

 utevarande har sådant anmärkts med tecknet ». De 6-7 sist uppförda fartygen hafva, 

 såvidt jag vet, icke varit utrustade efter 1862. 



Anmärkningsvärdt nog har ifrån Norge, åtminstone såvidt mig är bekant, intet 

 blifvit publiceradt om denna fångst — om man undantager den förut citerade upp- 

 satsen i "Skillings-Magazin", hvilken dessutom ej innehåller många faktiska; upplysningar 

 — ehuru den synes i lika hög grad böra fästa naturforskarens uppmärksamhet som 

 statsekonomens. Noggi-annare och mera omfattande uppgifter derom, än de jag varit 

 i stånd att lemna, borde häTifrån, hvarest man vore i tillfälle att från rederierna och 

 fartygens förare inhemta nödiga upplysningar, lätt kunna åvägabringas. Allt hvad som 

 kan bidraga att öka vår kännedom om djurarter af sådan vigt för ett helt stort jord- 

 område — och äfven blotta siffrorna hafva här sin betydelse — får förmodligen icke 

 anses som oväsendtligt eller uppmärksamheten ovärdigt. 



') Till sälfSngstens historia från äldre tider sakna vi nästan alla bidrag, under det att den vigtig-are hvalfäng- 

 sten blifvit med stor utförlighet behandlad af flere författare. Utom det ringa Scoresby anför, finner man 

 äfven nägra kortare notiser i: Mårtens Spitzbergische Reise-Beschreibung 1671, p. 76; Kuhns erste und 

 /.vveite Reise nach Spitzbergen 1720 och 22 (tryckt i Adelungs Gesch. d. uordostlichen Schifiahrten, p. 

 430 — 32,36); ZoRGDRAGER, alte u. iieue Grönländische Fischerei 1723, p. 241 — 43; Anderson, Xachrichten 

 von Island, Grönland u. d. Strasse Davis, 1746, p. 234. 



-) För 1864 har jag ej varit i tillfälle att meddela uägra uppgifter. 



