flock 



DJUELIFVET I ISHAFVET. 31 



Uria BrUnnichii Sabine. 



Enslig, dj^kande bland isen, eller någon gång i stora mot öppet vatten flygande 



ar. 



Mergulus alle Ray. 



Likasom föregående. De exemplar, som skötos, hade magen fullproppad med 

 smärre crustaceer. Vogt erhöll den pä Jan Mayen, men omtalar icke några fogelfjell 

 hvarken af denna eller föregående ai't. Sannolikt finnas dock sädana på de obesökta 

 sidorna af ön. 



Mormoti arcticus Illig. 



Ett enda individ var synligt i slutet af Maj. På SV. sidan af Jan Mayen såg 

 Manby den i temligt antal och erhöll äfven exemplar deraf. 



Vid några af de i förteckningen upptagna foglar har deras förekomst på Jan 

 Mayen särskildt blifvit anmärkt. Utan tvifvel tillhöra de alla dess fauna, hvars hufvud- 

 sakliga öfverensstämmelse med Spetsbergens redan genom de klimatiska förhållandenas 

 likformighet är gifven. Till följe af Jan Mayens obetydande omfång och fullkomligt 

 isolerade läge är det väl sannolikt att den är något artfattigare. De zoologiska noti- 

 serna från denna ö äro för öfrigt högst torftiga. Utom de anmärkta omtalar Vogt 

 äfven "Strandläufer" (Tringa maritima?) och fotspår af en större fogel, som med en 

 föga lycklig gissning tillskrifvas en "Reiher". Scoresby, som i sin Account I. p. 154 

 — 69 redogjort för sitt besök på ostkusten af ön, uppräknar endast: burgomasters (Larus 

 glaucus), fulmars (Proc. glacialis), pufiins (Morm. arcticus), guillemots (Uria Briinn. & grylle), 

 little Auks (Mergulus alle), kittywakes (Lar. tridactylus), terns (Sterna arctica). Han 

 tillägger, att foglarna icke voro så talrika, som han föreställt sig. Af de sju Hollän- 

 darnes dagbok synes att måsarne icke lemna ön under vintern, utan hafva nästen i 

 klipporna, hvarifrån de vid mildt väder i stort antal komma ned till stranden för att 

 söka sin föda. (Beechey, Voyage of discov. towards the North Pole, p. 175.) 



Jag begagnar här tillfället att inskjuta en anmärkning rörande Spetsbergens or- 

 nithologi. I sina "Nya anteckningar till Spetsbergens fogelfauna" (Vet. Akad. Öfv. 1864 

 p. 395) anmärker Malmgeeist under Bernicla leucopsis Bechst., att han endast med tve- 

 kan och på grund af Torells och Nordenskiölds auctoritet uppför denna art bland Spets- 

 bergens foglar. På Lunds Zoologiska Museum förvaras emellertid ett exemplar af denna 

 fogel, skjutet vid Bellsound 1858. Då den för öfrigt icke blifvit iakttagen derstädes 

 torde dess förekomst emellertid vara att betrakta såsom mera tillfällig. 



