12 A. W. MALM, 



Pleuronectes cyclops äfven skall hänföras till samma kategori, hvilket Steenstrui^ gjort» 

 derpå finnes väl kanske någon anledning att tvifla, då man tager i betraktande den 

 uppgifna ringa storleken af densamma, eller, totallängd 1| tum. JRhonibus maximus 

 har kanhända ett sådant utseende vid den längden. Jag kan emellertid ej härom be- 

 stämdt yttra mig. Det har ej heller för den fråga, h var med vi här sysselsätta oss, nå- 

 gon betydelse af vigt. Redan min fastän med fel behäftade lilla framställning år 1854 

 af kraniets byggnad hos Rhombus vulgaris, förutsatt att Steenstrup i allt rigtigare upp- 

 fattat det faktiska i anordningen af de två främre pannben-paren, hade varit tillräck- 

 lig, för att han skulle kommit till öfvertygelse om, att äfven denna min iakttagelse var 

 positiv; och att högra ögat hade kommit, hos nämnda lille af mig iakttagne Ehombus- 

 unge, till sin dåvarande plats, likasom att det än vidare skulle ryckt in på fiskens fär- 

 gade sida, endast "ved en Dreining af Hovedet fra Blindsiden över imod 0iesiden". 

 Och att det jemväl var en slutledning, som jag grundade på äfven en positiv iaktta- 

 gelse vid fråga om ryggfenans framryckande, derom borde väl ett närmare betraktande 

 af ett pleuronektoid-skelett lemnat någon upplysning; Steenstrup hade emellertid ej 

 tviflat ens på detta förhållande, i fall han ansett min nämnda Ehombus-unge för, hvad 

 den verkligen är, nemligen "et sa^dvanligt Trin i Slethvarrens Udvikling", hvilket väl 

 åtminstone, efter hvad ytterligare härom kommer att afhandlas, ej vidare skall kunna 

 förnekas. 



Beträffande den lärorika framställningen om "Vrangsidethed", "Albinisme" och 

 "Melanose" och framförallt det i och för sig äfven sä,rskildt intressanta meddelandet om 

 kroppsbyggnaden m. m. af den högnordiska Sippoglossus pinguis (Fabr.) '), så torde 

 detta vara af vigt för att visa arters utveckling från redan förut existerande. Men 

 Hippoglossus pinguis blir för mitt sätt att se saken äfven af särskildt intresse derföre, 

 att denna pleuronektoid-art under hela sitt lif normalt har "Kroppens tvende sider fyl- 

 "dige och ens" och derjemte "begge rnerkfarvede, om endog Blindsiden er noget min- 

 "dre merk end 0iesiden" samt slutligen "övre 0ie liggende saa hoit op imod Hovedets 

 "Kant, at det nassten ligger i Midtlinien", hvartill jag ville lägga, att den till hela sin 

 byggnad är isynnerhet framtill jemförelsevis låg, genom hvilket allt denna art, enligt 

 min uppfattning, till sin hela habitus sammanfaller med pleuronektoidernas i allmänhet 

 tidigare utvecklingsstadier och således, äfven såsom utbildad, utgör en den vackraste 

 öfvergång till Gadini. 



Till det, som nyss anfördes vid beskrifningen af vissa delars af kraniet bj^ggnad 

 hos Fleu7\ platessa'-), meddelas slutligen äfven följande iakttagelser på kranier af några 

 andra pleuronektoid-arter och slägten; men för att undvika onödig vidlyftighet, begagna 



') Steekstkup 1. c. sid. 44 (186). 



-) Pör att ej gilVa anledning till mi.9sförständ, anför jag här storleken ä de kranier, hvilka nu särskilt ligga 

 framför mig. Längden är uppmätt från framkanten af vomer till bakkanten af os occipitis basilare. Pleuro- 

 nectes platessa, 4.3; Fl. flesus, 50; Pl. limanda, 42; Pl. limandoides, 41; Pl. saxicola, 48; Pl. microce- 

 phalus, 36; Hippoglossus maximus, 40; Solea vidgaris, 41; Rhombus maximus, 47; Rh. vulgaris, 72 och 

 Rh. hirtus, 30 millimeter. 



