APPARAT FOR REGISTRERING. 7 



horizontelt stift, som på den andra ändan, hvilar mot ett mot detta vinkelrätt hori- 

 zontelt stift på elektromagneten. Som nu både det förra och det senare jiarets 

 stift alltid måste ligga an mot h.varandra, måste häfstången, och med den ståltråden, 

 komma i rörelse, så ofta elektromagneten rör sig. Ståltrådarnes hållare gå likasom elek- 

 tromagneternes mellan vertikala ståltrådsledare, som äro uppspända på en ram. Eme- 

 dan således såväl elektromagneten som hållaren endast kan ha vertikal rörelse, och 

 häfstångsarmarne äro lika och i samma räta linea, måste, då elektromagneten rör sig 

 uppåt, ståltråden komma att röra sig ett lika stort stycke nedåt och tvertom. 



Kommunikationen mellan den ståltråd, som nedgår i barometerröret, och den till- 

 hörande elektromagneten är åstadkommen på ungefär samma sätt. Egentliga skilnaden 

 är, att häfstångsarmarne här stå i det förhållande till hvarandra, att elektromagnetens 

 rörelse blir 4 gånger så stor som ståltrådens, och att de båda röra sig i samma led. 

 För öfrigt äro vid konstruktionen af denna häfstång särskilda försigtighetsmätt vidtagna, 

 för att med så stor noggrannhet som möjligt bibehålla detta förhållande mellan elektro- 

 magnetens och ståltrådens rörelse i de olika ställningarne hos häfstången, då här en 

 ändå större noggrannhet är nödvändig än vid thermometerobservationerna. (Denna 

 häfstång är utmärkt med k på fig. IV. Der synes äfven hållaren för ståltråden.) 



Under tiden mellan observationerna befinner sig nedre ändan af ståltråden i hvarje 

 instrument alltid ett stycke ofvanom qvicksilfret och observationerna tillgå på det sätt, 

 att hvarje femtonde minut elektromagneten kommer i rörelse och det så, att ståltråden 

 rör sig nedåt tills han når qvicksilfret, då den elektriska strömmen slutes. Detta har 

 till följd, att denna rörelse stannar, och att elektromagneten intrycker sitt märke i pap- 

 peret. Strömmen upphör genast åter, hvarefter elektromagneten går tillbaka ett be- 

 stämdt stycke. Ståltrådens nedre ända kommer således efter observationen åter ofvan- 

 för qvicksilfret, och detta alltid lika mycket. För den ståltråd, som hör till barome- 

 tern, utgör detta ungefär 6 m.m. och för dem, som höra till thermometrarne, motsvarar 

 det vid lag 4 grader. Den ställning, tråden då intager, bibehåller han till tiden för 

 nästa observation. 



Emedan, såsom vi sett, de ståltrådar, som höra till thermometrarne, alltid flytta sig 

 lika långt som de tillhörande elektromagneterna, så följer att höjdskilnaden mellan 

 två märken, som någon af dessa elektromagneter tryckt i papperet, alltid är densamma 

 som höjdskillnaden hos qvicksilfverpelaren i therraometern, då dessa märken trycktes, och 

 att det således är tillräckligt att känna thermometerståndet, då den första observationen 

 markerades, för att kunna bestämma det vid hvilken annan observation som hälst. Härtill 

 tjenar en lineal, på hvilken thermometerskalan är graderad. Då apparaten varit i gång 

 ett dygn, uttages cylindern och upplägges på en för detta ändamål afsedd bock, hvar- 

 efter linealen uppsattes mellan ett par ställskrufvar, så att han med sin graderade kant 

 ligger an mot cylinderns sida, och inställes med ställskrufvarne, så att det första märket 

 på cylindern faller in på den grad på skalan, som observerades, då denna första ob- 

 servation markerades. Man har äfven observerat tiden för denna första observation, 

 och kan deraf bestämma tiden för hvar och enaf de följande. Man kringvrider cylindern 

 och afläser dervid på skalan hvart och ett af de följande märkena. Skalan är graderad 

 i femtedels grader, nch man uppskattar med stor lätthet tjugondedelar. Afläsningen af 

 de markerade barometerstånden tillgår på samma sätt, endast att det pä linealen lika- 



