oxidul, som enligt ofvan anförda formel är en af basens konstituenter, icke borde fällas 

 för barytsalter. De tvenne eqvivalenter svafvelsyra, hvilka saltet dessutom innehåller 

 och hvilka, enligt anförde formel, böra anses såsom bundna vid ammonium-oxiden, bor- 

 de deremot fällas fullständigt. Detta senare var icke fallet och följaktligen återstod, 

 såAida saltet verkligen innehåller den Gros'ska basen eller såvida den formel jag upp- 

 ställt för nämnda bas är riktig, intet annat val än att skrifva saltets rationella formel 



Pt.< 



o„ s. 



2NH, 



N H, OH 



N H, O S + 3 aq. 



Denna formel medför deremot en stor olägenhet, då den utvisar, att saltet skulle vara 

 ett basiskt ammoniumsalt, hvilket strider mot all känd analogi. 



Då mina undersökningar offentliggjordes hade jag icke haft tid att närmare iin- 

 dersöka dessa förhållanden, men har sedan dess sökt utreda dem och erhålla en till- 

 fredsställande förklaring. Jag utber mig få framlägga resultaten af mina arbeten för 

 Kongl. Vetenskaps-Akademiens upplysta pröfning. Samtidigt med de undersökningar, 

 hvilka nu offentliggöras, hade jag hoppats få meddela en närmare undersökning af de 

 produkter, hvilka bildas genom inverkan af ammoniak på de jodhaltiga salterna af den 

 Geos'ska basen "), och hvilka tycktes lofva vigtiga upplysningar om platinabasernas 

 sammansättning. Jag har i sjelfva verket varit länge sysselsatt med en dylik under- 

 sökning, men arbetets svårigheter samt de uppoffringar af tid, som erfordras för att 

 erhålla af nämnda produkter tillräckliga qvantiteter, hafva förorsakat att jag ännu icke på 

 någon tid kan offentliggöra dessa mina försök. Af denna anledning har jag ansett mig 

 böra meddela denna gång endast en del af redan vunna fakta, hvilka tillsammans bilda 

 ett afslutadt helt, utbedjande mig, att om någon tid få lemna en redogörelse för de 

 undersökningar, med hvilka jag för närvarande sysselsätter mig. 



För vinnande af större redighet och klarhet i framställningen af innehållet i denna 

 uppsats, anser jag mig böra, innan jag öfvergår till en detaljerad redogörelse för mina 

 försök, lemna en kort exposé af gången för mina arbeten. Dessa utgöra trenne serier, 

 anställda för besvarandet af följande trenne frågor: hvilka produkter bildas, då baryt- 

 salter inverka på sulfatet Pt., 4 N Hg, 0^, S.j H -f- 3 aq? huru förhåller sig bromosulfa- 

 tet Ptj 4NH.J, Br., Oj S, vid behandling med så mycket svafvelsyrad silfveroxid, som 

 kan utfälla hälften af dess brom? och slutligen huru förhåller sig sistnämnda bromo- 

 sulfat till andra silfversalter än svafvelsyrad silfveroxid? 



För besvarandet af den första frågan behandlades sulfatet med chlorbarium sal- 

 petersyrad bar3^t o. s. v., och det visade sig, att vid de reaktioner, som dessa salter 

 åstadkomma, uppstår en serie af salter af den allmänna formeln: 



Pt, 4 N H3, O, S,, A, OH, 



uti hvilken formel A utmärker vare sig en saltbildare eller en syresyra -|- syre. Dessa 

 salter voro väl karakteriserade kemiska föreningar; de flesta erhöllos kristalliserade, 

 och den svafvelsyra (eller elementer dertill), hvilken de innehålla, kunde icke upptäckas 



') Om Araraoniakaliska Platinaföveninn.u-, pp. 50 och 90. 



