14 P. TH. CLEVE, 



Af dessa begge reaktioner framgår tydligt, att det kristalliserade saltets rationella 

 formel bör skrifvas 



Pt i^-^H^ 



'hNH5 2NH,OS 



således analog med det af Gerhardt förut beskrifna nitratet 



ptS^-^^- 



' I 2NH, 2NH, O N, 

 hvilket erhölls genom inverkan af ammoniak på nitratet 



ptS^^^l 



M 2 N H, 2 N H, ON. 



Sammanställas formlerna till alla de uti det föregående beskrifna salterna, visar 

 sW följande öfverensstämmelse uti sammansättningen: 



1. Pt, 4 N H,, 0^ S,, O H, Cl + 4 aq 



2. Pt, 4 N H.,, O, S,, O H, Cl + Pt G\^-\- 2 aq 



3. Pt, 4 N H3, O, S„ O H, Br + 4 aq 



4. Pt, 4 N H3, O, S„ O H, O S 



5. Pt, 4 N H„ O, S„ O H, O S + 3 aq 



6. Pt, 4 N H3, O, S,, O H, O € + 2 aq 



7. Pt, 4 N H3, O, S,, O H, O Cr + 2 aq? 



8. Pt, 4 N K,, O, S„ O H, O Cr, 



nemligen att alla dessa salter innehålla såsom gemensam beståndsdel 



Pt,4NH3,0,S„OH, 



hvilken skulle kunna möjligen betraktas såsom en sammansatt radikal eller såsom ele- 

 menterna till en dylik. Att så skulle vara förhållandet synes dock mindre troligt, då 

 svafvelsyran möjligen på något vis utgör den negativa beståndsdelen uti ett salt, hvars 

 basis innehåller platina-oxidul, af hvilken anledning svafvelsyran icke fälles af baryt- 

 salter. Man kunde vara frestad antaga uti alla dessa föreningar sulfamminsyra, men 

 deremot talar åter denna syras stora obeständighet. Huru man bör tänka sig dessa 

 elementers gruppering, kan för närvarande icke inses af föreliggande fakta. Så mycket 

 torde dock kunna betraktas såsom säkert, att den bas, dessa salter innehålla, hittills 

 icke varit bekant och att den innehåller på två eqv. platina endast en eqv. ammonium- 

 oxid, vare sig oförändrad eller substituerad. I stället för att här framställa några mer 

 eller mindre antagliga förslagsmeningar öfver basens konstitution, vill jag för tillfället 

 lemna den helt och hållet oafgjord. 



