FÖRHÅLLANDET MELLAN SVENSKA OCH FRANSKA VIGTSENHETERNA. 9 



För de tre sista belastningarne kan utslaget betraktas såsom konstant; dess me- 

 dium är ^9,01; hvilket tal äfven uttrycker utslagets storlek, då vågens belastning un- 

 derstiger 1 ort. 



l:sta justeringen af vigtsatsen. 



Så snart vågbalken gjort en hel oscillation fram och tillbaka, upplyftades balken 

 och skålarne saint nedsläpptes derpå åter. På detta sätt bestämdes vågens jemnvigts- 

 läge flera gånger. Det positiva tecknet framför den siffra, som utmärker jemnvigts- 

 läget, ger tillkänna, att vigterna på venstra vågskålen hafva öfvervigten. Noll på ska- 

 lan utmärker, att vågbalken står horizontelt. 



A. 



Messingsskålpundet pa venstra vågskålen. 



Utslag. JemnviffislcUje. 



-2,0-f9,6|^3 33' 



— 1,5 I ' 



40-j- 30 -j- 20 -|- 10 Ort -\- 0,3 w på venstra vägskålen. 



-0,3 + 3,21 



— 0,3 1^ 



-2,0 + 5,21 

 — 2,0 I 



1,5 

 1.4 



4,9| 



+ 1,72 



— 1,5 + 5, Ih gg 



— 1,4 1^ i 



+ 1,65 = medium. 



Messingsskålpundet pä venstra vågskålen. 



-5,9 + 11,51^2^3^ 



— 5,7 ) 

 -3,5 + 11,51 



- 3,4 I ^ ' 

 Medium för messingsskålp. = + 3,49. 



Häraf följer således, att messingsskålpundet är i vigt =^40 + 30 + 2l) + 10 Orts- 



2 



I ^ „ , 3,49 - 1,65 „ , 



vigterna + 0,3 w -| ^-r^ — 0,1 w 



K. Vet. Akaa. Handl. Bd. 7. N;o 10, 



