Dendrometridae. 27 



tet Macaria alltid funnit endast 11 ribbor ä framvingarne, hvar- 

 vid ribban 10 i vanlig ordning utgätt frän främre medianstammen 

 och antingen värit fri eller sammanstött med ll:te ribban (eg. 

 ribban 12) eller ock med gemensamma stamraen 8 — 9. Dessutom 

 inträffar hos Mac. notata att ribban 9, som annars i vanlig ord- 

 ning utgär ur gemensam stam 8 — 9, ändas blindt midt emellan 

 ribborna 8 och 10, eller ock att samma ribba 9 utgör en gren 

 tili ribban 10. Yttermera inträffar, att ribban 12 (här 11) öfver- 

 gär som gren tiil ribban 10, under det att dess inre afbrutna del 

 ändas blindt. 



Svärast förklarad är ribbförgreningen hos Abraxas. De tre 

 finska arterna hafva alla olika ribbförgrening. Hos A. melanaria 

 förekommer tvänne ribbförgreningsformer, den ena med ribborna 



10 och 11 utgaende hvardera för sig, hvarefter 11 för ett godt 

 stycke sammansmälter med 12, den andra med ribborna 10 och 



11 ur kort gemensam stam samt fria. Hos A. Grossulariata och 

 marginata finnes endast 11 ribbor, hvarvid 10 hos Grossulariata 

 är med anastomos förenad hos stammen 7 — 9 och medelst en an- 

 nan auastomos med ribban 12. Hos A. marginata är 10 fri. 

 Här kunde mähända antagas, att ribborna 10 och 11 utgaende 

 frän gemensam stam alit mera sammansmultit, tills de bildat en 

 enda ribba. I detta fall borde släktet öfverföras tili Boarmidae, 

 dit A. melanaria under släktnamn Rhyparia äfven blifvit räknad. 

 En annan förklaring af släktets ribbförgrening är att 11 smä- 

 ningom sammansmultit med 12. För denna tolkning talar ana- 

 stomosen emellan 10 och 12 hos A. Grossulariata, hvilken da 

 skulle utgöra en rest af ribban 1 1 . För att bevisa riktigheten af 

 denna sednare förklaring, skulle ribban 12 hos nägon art böra 

 vara 2-grenig. En sadan variation har jag dock icke funnit hvar- 

 ken hos de finska arterna A. Grossulariata och marginata eller 

 hos de utländska A. Uimaria och pantaria, hvilka jag för detta 

 ändamäl undersökt. Anastomosen emellan 10 och 12 finnes all- 

 tid, men den emellan 10 och stammen 7 — 9 saknas ofta. 



Säsom högst egendomlig mä anföras Heinemanns förklai"ing af ribbför- 

 greningen hos släktet Metrocampa, dit han räknar den finska arten Ellopia 

 prosapiaria. Först heter det nämligen (I pag. 625) ,,die Costalrippe gäbelt 

 sich in Rippe 12 und gemeinschaftlichen Stiel von 10 und 11", hvilket icke 

 kan sägas, dä det gemensamma skaftet synbarligen utgär frän främre median- 

 stammen. Yidare fortsätter Heinemann „ bisweilen geht auch von Rippe 



