Dendrometriclae. 5 



I sammanhang med otVanstäende skulle jag vilja ställa ännu 

 följande omständigheter. Mänga geometridsläkten hafva larver, 

 som icke tili utseende likna en förtorkad gren. En del af dessa 

 larver lefva säsom alla de föregäende i träd, en annan del lefva 

 bland örtartade växter, isynnerhet pä lingonris. Dessa larver äro 

 i allmänhet smä, ungefär sä stora som de mindre bland de kvist- 

 lika larverna, tili färgen äro de oftast Ijusare, ibland gröna. Sä- 

 dana icke kvistlika larver, som lefva i träd, ser man ofta, under 

 det de afgnaga bladkanten, haka sig fast med biikfötterna vid 

 undre sidan af bladkanten. Skrämmas de, draga de sig i krok 

 och stanna i detta läge i skydd af bladskifvan. Nägon benägen- 

 het att fälla sig visa de icke, sävidt jag kunnat finna, och da de 

 göra sa, är det svärt att afgöra, om det sker af väda eller med 

 afsikt. 1 alla fall förhälla de sig annorlunda än andra larver, 

 ty de stanna icke orörliga, da de nätt marken och gripa i all- 

 mänhet fatt vid första föremäl, som möter dem i fallet. Härpä 

 skulle, enligt mitt förmenande, bero, att man ofta, da man krupit 

 genom en buske, finner mätarelarver pä sinä kläder. Enligt hvad 

 jag värit i tillfälle att observera, förhälla sig de mätarelarver, 

 som lefva bland örtartade växter, pä enahanda sätt. Afvea dessa 

 lälla sig icke och stanna pä samma sätt orörliga, ofta nägot bäg- 

 böjda, da de oroas. De hafva ingen nytta af att sälunda stanna 

 orörliga, tvärtom antagligen skada, ty deras tiender, som främst 

 torde utgöras af rofinsekter, myror, ödlor o. d., fä därigenom en- 

 dast lättare fast dem. Egenheten att sälunda stanna orörliga 

 kunde hos dem mähända förklaras säsom ett kvarstäende arf 

 frän en tid, dä deras stamförvandter lefde i träd och gjorde sig 

 kvistlika. 



Afvikande fräu andra mätarelarver förhälla sig Acidalia-lar- 

 verna, hvilka lefva pä örtartade växter och rulla ihop sig i spiral, 

 dä de se sig i fara. Här skulle sälunda egenskapen att resa sig 

 pä bukfötterna gätt förlorad, säsom varande tili skada. Samma 

 vore fallet med Eupithecia-larverna. Säsom afpassade för att lefva 

 förborgade i det inre af blomkronor o. d. skulle de, mera än 

 andra hafva förändrat sig och hafva kvar af släktarfvet föga annat 

 än saknaden af bukfötter pä 6— 8: de segmentet. 



Sälunda skulle mätarelarverna hafva blifvit afpassade för 



