4 A. Poppius. 



mot sinä fiencler, somliga genom att de äro försedda med länga 

 här, hvilka tyckas göra dem oätbara, andra genom nägon obehag- 

 lig vätska eller lukt m. m. Andra larver hafva en förklädande 

 färgteckning, som gör dem lika dylika oätbara larver och äter 

 andra hafva en maskerande likhet med blad eller andra föremäl, 

 bland hvilka de vistas o. s. v. Alla dessa hafva dock, sävidt jag 

 känner, den egenheten gemensam, att fälla sig tili marken och här 

 kortare eller längre tid ligga orörliga, da de tro sig vara i fara. Äfven 

 sädana sphinxlarver, hvilka först intaga hotfulla och afskräckande 

 positioner, pläga, da de se, att detta icke hjälper, fälla sig tili 

 marken. Larver, som lefva emellan sammanväfda blad, draga sig 

 emellan dem, men öppnar man bladen, pläga äfven dessa fälla 

 sig tili marken. Frän denna allmänna regel göra mätarelarverna 

 ett undantag, ity att de tvärtom vid fara haka sig än hardare 

 fast, sammandraga kroppen, sä att den blir styf och härd, samt 

 sträcka tillika ut sig frän den gren, hvarvid de halla sig fast. 

 Denna egenhet stär enligt mitt förmenande i närä sammanhang 

 med deras kroppsform, hvilken hos en stor mängd mätare pä ett 

 förvillande sätt liknar en förtorkad grenstump. Säsom hvarje 

 annan skyddande likhet förklaras ocksä denna naturligast säsom 

 uppkommen genom naturligt urval. Tillika blef kanhända egen- 

 heten att göra sig styfva tili nytta för dem, emedan de därigenom 

 än mera liknade en grenända, och vidare genom att de sälunda 

 kunde bespara sig den mödosamma och farliga vandringen, som 

 förestätt dem, ifall de hade fält sig tili marken. Med egenska- 

 pen att likna en afbruten grenstump torde jämväl den bekanta 

 egenheten, att mätarelarverna sakna fötter pä 6 — 8 segmentet, 

 sammanhänga. Dä larven förvärfvat sig vanan att stä ut frän en 

 gren, förblefvo endast de bukfötter tili nytta, med hvilka den höll 

 sig fast, de öfriga kunde mähända sätillvida hafva värit tili skada. 

 att larven genom deras närvaro i mindre grad ägde likhet med 

 en grenstump. Genom naturligt urval skulle sälunda 6 — 8 seg- 

 mentets bukfötter hafva försvunnit, under det att larvens kropp 

 blef läng och smal samt erhöU knölar och uppsvällningar, alit 

 för att genom likheten med en grenstump undgä sinä fienders, 

 särskildt insektätande fäglars uppmärksamhet ^). 



') Här aiitages med Brauer insektlarven med fötter som ursprungligare. 



