Dendrometridae. 83 



tydligen svagare än öfriga ribhor, — 6—7ur kort gemensam stam 

 fr. medianfältets främre hörn, — 8 fr. basen. 



Medianfältet är längre än vanligt och tvärribbau böjer sig 

 isynnerbet pä bakvingarne nastan alls icke inät. Hos B. hirtarius 

 har ett bland de finska exemplar jag undersökt haft säväl ribban 

 11 som ribban 12 tuklufven. Nägot sädant har jag senare hvar- 

 ken bland finska eller utländska exemplar äterfunnit. Vidare är 

 att märkä, att ribban 8 hos samma B. hirtarius icke utmynnar 

 strax framom vingspetsen, utan i utkanten. 



Vingformen. Framvingarnes framkant nastan rak, endast 

 vid basen och spetsen nägot bägböjd. Vingspetsen afrundad och 

 likasom utdragen, hvarigenom vingarne blifva länga. Utkanten 

 jämnt bägböjd, bakre hörnet afrundadt. Bakvingar med afrun- 

 dade hörn, det främre mera utdraget. 



Kroppen är tjock och langhärig, hufvudet är litet och indra- 

 get i thorax. Falperna korta och häriga, antenner hos o med 

 länga kamtänder utom vid spetsen. Sugtunga saknas och ersät- 

 tes af 2 korta fiisor. Icke blott lären utan ock skenhenen äro 

 länghäriga, hakersta bsnjoaret med 1 par sporrar hos häda könen. 

 Vingarne äro halft genomskinliga. 



Biston. 



I. Abdomen gulgrä 34. hirtarius. 



II. „ svart 



A. „ med brandgula fläckar längs ryggen 35. lapponarius. 



B. „ „ spridda brandgula fjäll 36. pomonarius. 



34. B. hirtarius (L.) 



Cl. Ie. VII, 1 hirtaria (1759): Se. Ent. Car. 501 Eremita (1763); Hfn. 

 Berl. Mag. lY: 510, 622 Atomaria (1769); Hw. pag. 273 a— b Fumaria (1810); 

 Hb. 174 Congeneraria, 175 Hirtaria (1824); Dup. VII: 153, 5—6 Hirtaria; Tm 

 439 hirtarius; Stgr 2332 Hirtarius. 



Vingarnes färg är ofvan och under brungrä, framvingarne 

 hafva 3 svarta tvärlinier (inre tvärrand. midtelskuggning, yttre 

 tvärrand), hvilka framträda tydligare säsom punkter pä ribborna. 

 Ytterom dessa finnas 2 tvärskuggningar, som innesluta den Iju- 

 sare väglinien. En eller flere af dessa tv ärrän der fortsättas öfver 



