142 BULETINUL SOCIETĂŢII ROMÂNE DE ŞTIINŢE 



Din oxima nesalificată, din contra, chiar prin fierbere îndelun- 

 gată cu anhidridă acetică, nu se obţine nitrilul, ci numai acetil-de- 

 rivatul oximei. Această reacţiune ne îndreptăţeşte a atribui oximei 

 nesalificate forma anti. 



Vom reprezenta deci reacţiunea astfel : 



O-CO— CH, 



H H 



C=N C=N 



Qpj cu anhidridă acetică 



C=N ' "> C=N 



HN<" ^C-OH la fierbere HN ^ ^C-OH 



o 6 



(Anti-acetil derivatul .oximei) 



Din aceşti acetil-derivaţi sin sau anti se poate uşor obţine oxima 

 primitivă prin hidroliză, tratându-i cu un hidrat alcalin, sau mai 

 bine cu amoniac diluat la rece, sau la o slabă încălzire. Ecuaţia de 

 transformare este următoarea: 



H OCO— CH, 



l II 3 



C=N 



I • , 



HN\ J.C— OH.CH-N X H 



c— vr " \%> C=NOH 



O \^ rR . C=N X 



H ^ =H,0 + i H3 + HN< >-O.NH 4 



V ^ 2 ^CO.OXII, X C-N 



C=N 



O— CO— CH a 

 C=N 

 HN<" \c— OH 



c— X 



ii 

 o 



Formarea oximei primitive se constată adăugând sulfat sau 

 acetat de cupru, după ce s'a evaporat mai întâi la o slabă încălzire 

 excesul de amoniac. Se formează imediat sarea verde de cupru in- 

 solubilă, caracteristică pentru oximă. 



Dacă în loc de hidrat alcalin diluat, se întrebuinţează un carbonat 

 alcalin în soluţie concentrată, se observă o deosebire destul de 

 mare între cei doi derivaţi acetilaţi, şi anume : 



O 



