BULETINUL SOCIETĂŢII ROMÂNE DE ŞTIINŢE 443 



Derivatul sin se desacetilează foarte puţin, prin hidroliză, după 

 reacţia de mai sus, cea mai mare parte însă pierde o moleculă în- 

 treagă de acid acetic, transform an du-se în nitril. după reacţiunea 

 următoare : 



j H OCO— CH 3 1 



'"c=N "" C=N 



CH- ' 



HN< X C— ONa COOH ^ HN<^ x C-O.Na 



c— \^ c— x" 



I! II 



o o 



(Sin acetil derivat; (Sarea de sodiu a nitrilului) 



Prezenţa acestei din urmă substanţe se dovedeşte prin o pro- 

 prietate foarte interesantă ce o are de a nu fi stabilă în soluţiuni 

 acide. In adevăr, acidulând produsul reacţiunii de mai sus, se des- 

 voltă în mod abundent acid cianhidric, produs prin următoarea hi- 

 droliză a nitrilului : 



9~ N O H 



HXf ^C— OXa + HCl-r-H,0=XnCl + C=N T H + HN T C X C— OH 



X C— X^ X C— X^ 



o 6 



(Acid cianuric) 



Acetil-derivatul anti (preparat din oxima nesalificată cu anhi- 

 dridă acetică) tratat în aceleaşi condiţiuni cu carbonat de Na sau 

 de K concentrat, încălzit şi apoi acidulat, desvoltă foarte puţin acid 

 cianhidric; în schimb însă se desacetilează în cea mai mare parte, 

 dând oximă liberă, ceeace se dovedeşte iarăş prin sarea sa de 

 cupru. 



Acestea sunt dovezi sigure pentru demonstrarea constituţiei 

 oximice a substanţei şi pentru dovedirea existenţei celor 2 forme 

 stereoizomere sin şi anti. 



Am obţinut şi un derivat benzoilat corespunzător formei sin, care 

 trece cu mare uşurinţă în acelaş nitril de mai sus, pierzând o mole- 

 culă de acid benzoic. Forma anti nu s'a obţinut, de oarece nu am 

 reuşit a face benzoilarea în soluţie neutră, ci numai în prezenţă de 

 piridină. 



