BULETINUL SOCIETĂŢII ROMÂNE DE ŞTIINŢE 



Ca dovadă că această substanţă gŢalbenă este sarea de amoniu 

 a tioamidei, afară de rezultatele analitice, avem şi faptul că ea se 

 obţine uşor din tioamida, preparată prin metoda descrisă mai sus, 

 ca o soluţie nu prea concentrată de amoniac şi la rece. Pe de altă 

 parte, tratând această sare de amoniu galbenă cu HC1 dil. se ob- 

 ţine tioamida primitivă de coloare roşie portocalie. 



Dacă, din contră, tioamida sau sarea ei de amoniu se dizolvă în 

 amoniac concentrat, după scurtă vreme, chiar la rece, lichidul se 

 decolorează şi cristalizează o altă substanţă care, după prevederile 

 teoretice, ar trebui să fie amidina corespunzătoare, formată după 

 ecuaţia : 



S=C— NH 9 • HN=C— NH, 



C=N / C:=N \ 



HNCT >C— 0(NH,)+ 3 NH, = S(NH t ) 2 + HNQ J^C— 0(NH 4 ) 



6 o 



Insă, datele analitice şi proprietăţile acestei substanţe nu cores- 

 pund în totul acestei constituţiuni. Studiul ei va fi continuat. 



Din tioamida obţinută ca mai sus, sau din sarea sa de amoniu, 

 am putut obţine o altă substanţă, tratând-o cu hidroxilamină. 

 Substanţa obţinută s'a dovedit a fi amidoximă (oxiamidină), for- 

 mată după reacţiunea următoare : 



S=C-NH 2 HON=C-NH„ 



i i 



HN< ^C-OH+NH 2 OH= HN< ^C-0H+SH 9 



C-N C— N 



li li 



O O 



Dovadă că substanţa obţinută în acest mod este o amidoximă 

 este faptul că ea are aceleaşi proprietăţi fizice şi chimice ca ami- 

 doximă obţinută pe altă cale, şi anume din sarea de sodiu a ni- 

 trilului cu hidroxilamină liberă, în modul următor : 



C=N HO~N=C— NH 2 



I i 



HN< >CONa + H 2 NOH = HN< ^C-ONa 



V-» JN (Hidroxilamină *— JN 



Ă liberă) " 



(Sarea de sodiu a nitrilului) (Sarea de sodiu a amidoxiinei) 



