BULETINUL SOCIETĂŢII ROMÂNE DE ŞTIINŢE Ui 



Poziţia sodiului s'a fixat la oxidrilul legat de ciclu pe următorul 

 argument : Sodiul nu e legat de oxidrilul oximic de oarece trans- 

 formând sarea aceasta de sodiu în nitril prin eliminarea de H 2 

 din grupul oximic, cum vom vedea mai jos, sodiul rămâne legat 

 de ciclu, dând sarea de sodiu a nitrilului. Vecinătatea grupării 

 oximice măreşte aciditatea oxidrilului. 



Sarea bisodică (?). Dacă dizolvăm oxima în hidrat de sodiu 

 concentrat (30 °/ ) cristalizează, prin răcire, o sare în ace incolore, 

 foarte solubilă în apă şi nestabilă la aer, fiind descompusă de aci- 

 dul carbonic, aşa că nu s'a putut analiza. 



Sarea monopotasică. Se prepară în acelaş mod ca şi sarea de 

 sodiu. La recristalizare se întrebuinţează mult mai puţină apă, căci 

 e mai solubilă ca sarea de sodiu. 



E cristalizată în prisme lamelare, incolore, strălucitoare. Prin 

 încălzire cristalele devin mate. 



Datele analitice corespund cu formula : 



HC=rNOH 



C=N 



HNC ^C— OK 4- H«0 



C— N 

 6 



Apa de cristalizare s'a dozat încălzind în etuvă la 1 io — 1 15 

 sarea de potasiu recristalizată. In acest mod 0,6907 gr. sare, perde 

 0,0588 gr. sau 8,51%. 



Potasiul s'a dozat prin titrare cu acid f/ 10 normal şi metiloranj 

 ca indicator. Astfel o, 1 287 gr. sare consumă 6,6 ce HC1 * / 10 n, ceiace 

 corespunde la 0,0258 gr. K sau 20,05 K °/ . 



Vom avea pentru formula de mai sus : 



Calculat G^sit 



H 2 o/ . . 8,40 ~8^7 



K% . . .20,13 20,05 



Vedem deci că se deosebeşte de sarea de sodiu prin aceia că 

 perde cu uşurinţă apa de cristalizare prin încălzire, fără a se des- 

 compune 1 ). 



t) Observăm şi aci o asemănare cu sarea corespunzătoare a acidului cianuric, căci şi cianu- 

 râtul monopotasic perde molecula de apă de cristalizare mai uşor ca ciaimratul inonosodic. 

 (Vezi Lemoult 1. c. p. 385). 



3 



