iââ BIFLETINUL SOCIETĂŢII ROMÂNE DE ŞTIINŢE 



Sarea de amoniu. — Se prepară în acelaş mod ca sărurile de 

 mai sus, dizolvând oxima în amoniac şi apoi precipitând cu bioxid 

 de carbon. 



Fiind mult mai solubilă ca sărurile de sodiu şi de potasiu, tre- 

 bue să se lucreze cu soluţiuni mult mai concentrate. 



E solubilă în apă, însă nu se poate recristalizâ, de oarece la 

 fierbere cu apă se descompune. In alcool nu se dizolvă. Nu are 

 apă de cristalizare. Dizolvată în apă, dă cu o urmă de clorură fe- 

 rică o coloraţie galben-portocalie datorită probabil unei sări bazice 

 de fier. 



Dozând azotul s'au găsit următoarele cifre : 0,1058 gr. subst. a 

 dat 36,6 c.c. N la 15 şi 760 m.m. ceiace face 41,01 N°/ . 



încălzită în etuvă la 105" — no , 0.0926 gr. subst. au pierdut 

 din greutate 0,0019, pierdere mică, 2.o6°/ , care nu poate fi dato- 

 rită apei de cristalizare, ci probabil unui început de disociare cu 

 pierdere de amoniac. 



Formula acestei sări va fi deci : 



H— C— N.OH 



C=N 

 HN\ ^C— ONH, 



C-N 



In care avem : 



O 



Calculat GSsit 



N°/ ... 40,70 41,01 



Acţiunea amoniacului uscat. — (Reacţiunea lui Hantzsch). Din 

 cauza insolubilităţii oximei în dizolvanţi organici ca eter etilic, ben- 

 zen, etc, reacţiunea aceasta s'a făcut operând în modul următor : 



Peste substanţa foarte fin pulverizată, uscată la ioo° în curent 

 de aer perfect uscat, s'a trecut timp îndelungat ( 1 2 ore) un curent 

 de amoniac iarăş perfect uscat, agitând din când în când pentru 

 a reînoi suprafaţa de contact. 



0,5799 gr. substanţă au absorbit opţ*] 3 gr. amoniac, deci 

 9.88 gr. °/ . Calculând pentru un mol NH 3 la un mol oximă vine 

 10,91%. 



