BULETINUL SOCIETĂŢII ROMÂNE DE ŞTIINŢE 171 



Diferenţa între rezultatul găsit şi calculat este datorită faptului 

 că nu am putut găsi o metodă de purificare a substanţei : însă toate 

 proprietăţile sale corespund perfect cu formula dată mai sus. Ana- 

 lizele celorlalte săruri confirmă de altminterea aceeaş formulă. 



Sarea de potasiu a dioxi-triazil-metannitrilurui 

 C=N 



HN< >C— OK 



C— N 

 6 



Se prepară în mod identic ca sarea de mai sus, plecând dela 

 sarea monopotasică a oximei. 



Proprietăţile sale sunt analoage cu ale sărei de sodiu a aceluiaş 

 nitril. 



Sarea de piridină a dioxi-triazil-metannitrilului 

 HN- >C— OH.C-H-N 



; 6 



Tratând oxima în soluţie piridinică (i gr. în 20 ce piridină) cu 

 un mic exces de anhidridă benzoică dizolvată tot în piridină (2 gr. 

 dizolv. în 10 ce. piridină) şi încălzind până la fierbere, prin răcire 

 cristalizează ace incolore, transparente, dacă a fost multă piridină. 

 Dacă a fost puţină piridină, prin răcire se prinde totul într'o masă, 

 care se poate redizolvâ din nou la cald într'un exces de piridină 

 şi se poate obţine astfel aceleaşi cristale aciculare de mai sus. 



Aceeaş substanţă se poate obţine tratând oxima în soluţie piri- 

 dinică cu anhidridă acetică la rece şi lăsând-o mai mult timp. Mai 

 repede se obţine la cald, dar desavantajul este că se obţine un 

 produs mai colorat, mai ales dacă s'a lucrat în soluţiuni concentrate. 



Cristalele astfel obţinute se filtrează la trompă, se spală cu eter 

 şi se lasă la aer ; din soluţia piridică rămasă se mai poate obţine o 

 mică cantitate de aceeaş substanţă, precepitând cu eter. 



