BULETINUL SOCIETĂŢII ROMÂNE DE ŞTIINŢE ISi 



şi soluţia de amină liberă, despre care s'a vorbit mai înainte. In 

 adevăr, scoţând zincul cu hidrogen sulfurat şi apoi concentrând, 

 soluţia se oxidează în timpul concentrării, dând naştere la un 

 produs roş-cărămiziu brun, identic cu cel menţionat mai înainte, dar 

 a cărui natură nu s'a putut stabili până acum. 



S'a încercat şi metode de reducţiune în mediu alcalin (sodiu me- 

 talic, calciu metalic sau amalgam de sodiu), dar în toate aceste 

 cazuri reacţiunea a mers prea departe, căci s'a dovedit formarea 

 de amoniac. 



Bromura acidului dioxi-triazil-metanhidroximic 



Br— C=N— OH 



i 



HN< >C— OH 



C— N 



6 



Dioxitriazil-metanaldoxima şi sărurile sale absorb cu mare uşu- 

 rinţă brom în prezenţă de apă, In mediu uscat (tetraclorură de 

 carbon, acid acetic glacial, acid sulfuric concentrat, sau cu brom 

 singur uscat) bromurarea nu se face. 



Pentru a obţine derivatul bromurat se tratează oxima, sau mai 

 bine sarea sa de sodiu suspendată în apă (i gr. în 30"- apă) într'un 

 vas închis cu dop şlefuit, cu un mic exces de brom peste cantitatea 

 calculată (2 atomi de brom pentru o moleculă de oximă sau sarea 

 sa de sodiu). După agitare de 10 — 15 minute, mai tot bro- 

 mul este absorbit şi substanţa se transformă în mici cristale grele 

 şi sclipitoare, cari se filtrează la trompă, se spală cu apă şi se usucă 

 la aer sau mai bine în vid pe calce sodată. 



Derivatul bromurat astfel preparat este insolubil în apă la rece; 

 la fierbere se descompune. E insolubil în alcool, solubil în acid sul- 

 furic concentrat, cristalizând nealterat dacă se lasă să se dilueze 

 încetul cu încetul la aer. 



Analiza a dat următoarele rezultate : 



I) 0.8894 gr. subst. încălzită între no — 125 a pierdut 0,1 167 gr. 

 apă. 



