BULETINUL SOCIETĂŢII DE ŞTIINŢE 19 



Cantitatea de materii azotoase pe care nu o dă porumbul şi care 

 de obicei reprezintă peste 35 ^/q din raţiunea zilnică de albumine, 

 trebue căutată sau în unele leguminoase, sau în carne, peşte, lapte 

 şi brînză. După observaţiile înregistrate de către învăţători numai 

 pentru câte o săptămână din cursul anului, nu s'ar putea preciza 

 cantitatea consumată din fie-care aliment azotat. Ceeace însă este 

 sigur este că atât produsele animale cât şi însăşi leguminoasele 

 contribue numai cu puţin la alcătuirea hranei ţăranului, atunci când 

 nu lipsesc cu desăvîrşire, cum se întâmplă destul de adesea. 



In sfirşit chiar substanţele hidrocarbonate, dacă e vorba de cele 

 uşor asimilabile, cum sunt fructele uscate, magiunul, mierea şi za- 

 hărul, sunt întrebuinţate în cantităţi prea mici la ţară, cu toate că 

 şi pentru aceste alimente nu am putea fixa o mijlocie mai exactă, 

 după observaţiile de până acum. 



x^stfel hrana ţăranului lasă mult de dorit şi din punct de vedere 

 cantitativ, fiind în acelaşi timp prea simplă, săracă şi nepotrivită 

 întrucât priveşte natura alimentelor, combinarea şi pregătirea lor. 

 Aceasta ar fi situaţia pentru majoritatea ţăranilor, săraci, mijlocaşi 

 şi chiar fruntaşi. Multe din cauzele stărei de astăzi au fost arătate 

 fie dela tribuna parlamentului, fie în congrese, fie în scrieri ; aseme- 

 nea s'a atras atenţia asupra unora din relele urmări ale neîn- 

 destulătoarei şi sărăcăcioasei hrane a muncitorilor agricoli. Din 

 partea noastră nu dispunem de observaţii care ar putea să lămu- 

 rească mai bine aceste cauze şi urmări. Există însă o chestie, pe 

 care trebue să o atingem sfârşind acest raport. 



Constatarea principalelor neajunsuri ce presintă alimentaţia po- 

 pulaţiei rurale reclamă unele măsuri de îndreptare ; propunerile nu 

 au lipsit, dar între acestea sunt câteva care ar putea ii realizate 

 numai târziu şi altele care s'ar putea îndeplini cât de repede. 



înlocuirea mălaiului prin pâine, regularea arzătoarei chestiuni a 

 imaşurilor, îmbunătăţirea soiurilor de vite şi înmulţirea lor, cultiva- 

 rea mai întinsă a leguminoaselor, obişnuinţa locuitorilor cu uscarea 

 fructelor şi prepararea conservelor, etc, etc. sunt de sigur măsuri 

 din cele mai nemerite, care însă cer timp, spre a da rezultate mai 

 simţite. Pe calea aceasta a îndreptărilor care lucrează numai cu în- 

 cetul s'au făcut începuturi bune ; aici putem număra : împărţirea 

 seminţei de lucerna la ţărani, înfiinţarea a 30 de magazii de con- 



