114 BULETINUL SOCIETĂŢII DE ŞTIINŢE 



L\jpa, Radian, Rădulescu Dan, Reinhard, Vaschide, Vasilescu- 

 Karpen, Zottu, Teisseyre, Pittard, Silberman, Hurmuzachi, etc. 

 In numele societăţii le aduc viua noastră mulţumire. 



Societatea noastră a întâmpinat în ultimele timpuri pierderi ne- 

 reparabile, nu numai pentru ea, dar chiar pentru frumosul câmp al 

 ştiinţelor. 



Doi din cei mai iluştri membri ai ei de onoare din Franţa au 

 încetat din vieaţă. 



Unul, stejar mândru dar bătrân, care culmina atât de sus prin 

 capacitatea şi activitatea sa, Berthelot, încât cu drept cuvânt era 

 privit de lumea ştiinţifică, în prezent, ca cel mai mare chimist al 

 omenirii. 



Al duoilea, în plină vigoare a vieţei, Moissan, se ridicase curând 

 acolo unde alţii cu mult mai în vârstă nu ajung- decât arareori. 



Ştiinţa franceză a avut nenorocirea în ultimii ani de a pierde, 

 rând pe rând, trei somităţi, trei genii aş putea zice, căci toţi au de- 

 păşit cu mult pe oamenii ce curând se ilustrează prin munca şi re- 

 zultatul cercetărilor lor în domeniul ştiinţelor. Aceştia sunt : Curie, 

 Moissan, Berthelot î Pe Curie nu am avut fericirea a-1 avea mem- 

 bru de onoare, dar ce inimi mai alese nu s'au strâns de durere la 

 trista veste a morţii sale premature şi în condiţiuni atât de triste- 



Cu Curie s'a deschis o nouă pagină în ştiinţele fizice, s'a pătruns 

 foarte departe în direcţiunea de unde privirea scrutătorilor va con- 

 tribui în curând să lungească mult raza luminoasă a cunoştinţelor 

 noastre, în haosul întunecos în care suntem condamnaţi a trăi şi 

 cuofetâ. 



Moissan, născut la 28 Septemvrie 1852, era un spirit superior şi 

 un mare muncitor. Debuta falnic, cu deosebire prin descopt^rirea 

 Fluorului, învingând greutăţi, faţă de care numeroşi chimişti cu re- 

 nume nu putură a le înlătura. 



Se completă astfel, graţie lui, studiul unui cap de serii, care ca 

 toţi capii de serie în chimie — şi cred în toate direcţiunile — diferă 

 mult tocmai de tovarăşii în fruntea cărora se află. 



La 40 de ani, adică în 1892, construi cuptorul electric^ graţie 

 căruia se găsi o vână nouă de lucrări utile şi frumoase ; dar mai 

 mult, se mai dădu astfel puţină vieaţă chimiei neorganice, care cam 



