BULETINUL SOCIETĂŢII DE ŞTIINŢE 



M'am înşelat, de sigur, căci se vede că noi trebuie să copiem 

 numai lucrurile cum sunt în străinătate şi nu să se facă ele, cum 

 ar urmă, după firea stării locale de la noi. 



M'am înşelat, de sigur, când am crezut că cultura noastră este 

 mai adâncă şi vederile generale, isvorâte din nevoile neamului, 

 mai mari decât chestiunile de ambiţiuni personale şi de vanităţi 

 locale. 



M'am înşelat, de sigur, in credinţa mea, că trebuie să fim mai 

 hotăriţi, mai cutezători chiar, când e vorba de a ne servi ţara şi, 

 în orice caz, mai Încrezători în propriile noastre puteri. 



M'am înşelat, de sigur, când am arătat posibilitatea creiărei 

 unei vieţi universitare, a unui cerc, mai mult: a unui templu 

 ştiinţific, în care pasiunile personale şi urile politice să se stingă 

 la intrare şi unde să ne lumineze numai scânteia adevărului şi 

 făclia intereselor mari ale ţării ! 



Vizionarii au avut totdeauna rolul lor premergător; sunt fe- 

 ricit a constata că sunt şi eu, se pare, numai un vizionar, dar, 

 vă rog şi eu, de astă dată, ca o răsplată a muncii ce am depus 

 timp de douăzeci de ani in sânul acestei societăţi, să fiţi buni a 

 admite ca acest proiect de statute, produs al convingerilor mele, 

 să fie publicat în buletinul nostru, ca anexă a cuvântării mele de 

 astăzi, pentru ca D-voastre toţi să luaţi cunoştinţă de conţinutul 

 lui şi să vedeţi dacă prin el se putea întâmpla vreun rău socie- 

 tăţii noastre, sau, din contră, că ne-ar fi îndrumat mai sigur in 

 o direcţiune mai înălţătoare şi mai rodnică. 



înainte de a încheia, Domnilor, să trimitem salutul nostru de 

 respect şi recunoştinţă Maiestăţii Sale Carol I, marele Rege, primul 

 şi singurul nostru membru protector şi preşedintele de onoare, 

 care priveşte cu atâta interes năzuinţele şi activitatea noastră. 



Aceeaş salutare afect oasă şi recunoscătoare să o trimitem 

 tuturor membrilor noştri de onoare din străinătate şi în special 

 D-lor Baeyer de la Munich şi Gannizzaro şi Paterno de la Roma, 

 cari, din fericire, sunt încă în vieaţă, singurii însă din acei pro- 

 clamaţi ca atare, acum 19 ani, în prima noastră şedinţă ştiin- 



ţifică. 



