308 BULETINUL SOCIETĂŢII DE ŞTILNŢE 



de a o umple cu idei nesocotite, de multe ori capricioase, sau de a-i 

 da un aer ascuns si misterios pentru a surprinde fără a instrui, 

 nici încă de a le întunecă prin expresiuni alese in scopul de a speria 

 mulţimea si de a ascunde astfel in acelaş timp propria slăbiciune, 

 viţii cu totul insuportabile în ştiinţele matematice; dar din contră, 

 de a le pune sub un ajâ punct de vedere încât să devină uşoare 

 pentru oricine ar vrea să le ştie şi de a înlănţui astfel doctrinele în- 

 cât oricine să poată înţelege cu uşurinţă sistemul întreg". 



Iar la fine : 



"Primiţi cu toate acestea rezultatul muncii mele, ori care ar fi 

 el, căci dacă el nu va fi folositor tinerimei studioase, vă va dovedi 

 cel puţin dorinţa pe care o am totdeauna de a-i veni în ajutor. Să 

 trăiţi fericiţi". 



Vieaţa oamenilor de ştiinţă la Neapoli, pe acele vremuri, erâ 

 foarte grea; matematicile nu erau susţinute, nu erau protejate. 

 Lalande spune că acolo "studiile nu erau susţinute, nu erau în- 

 curajate, nu erau recompensate" ; iar Orloff spune că »am avut 

 ocaziunea de a observă că neapolitanii au o dispoziţiune specială 

 pentru ştiinţele exacte; talentele lor precoce indică până la ce punct 

 natura i-a înzestrat cu asemenea facultăţi. Dar ştiinţa matematici- 

 lor are nevoie de protecţiunea guvernului mai mult ca oricare alta" . 



Matematecianii nu aveau în adevăr ocaziune să facă pentru 

 particulari alte lucrări din cari să-şi realizeze un oarecare venit, 

 decât dând lecţiuni pe la particulari, sau pe la case nobile, 

 lecţiuni cari erau mizerabil plătite. Astfel, se povesteşte că Vito 

 Caravelli dedea odată lecţiuni fiului unui bogătaş. Acesta pri- 

 meşte odată o scrisoare cam încurcată, pe care nu a putut să o 

 cetească şi i-o dă lui Caravelli să o descurce. Dânsul ceteşte : 

 «Pentru dresorul calului pe lună 10 ducaţiu. El, care nu erâ plătit 

 de cât cu 6 ducaţi pe lună, asvârle scrisoarea pe masă şi strigă : 

 »Puteai să mă scuteşti de umilinţa ce mi-ai fâcut-o, ddndu-mi să 

 ştiu că plăteşti pentru dresatul calului tău mai mult decât dai pen- 

 tru instrucţiunea fiului tău. Caută-ţi alt profesor /« 



Cu tipărirea cărţilor ştiinţifice lucrurile mergeau şi mai greu. 

 De multe ori profesorii erau obligaţi să-şi publice cursurile pe 

 socoteala lor, şi apoi nu le cumpărau mai nimeni, obiceiu care 

 s'a păstrat mult acolo. Astfel, Settembrini spune : "La Neapoli, in 



