334 



BULETINUL SOCIETĂŢII UE ŞTIINŢE 



în adevăr, în orice proporţie difenilhiclrazina dă naştere la com- 

 pusul : 



/ 



\, 



cu 



'■^ 



O 



a-ftalildifenilhidrazina fus. la 154 — 1 55°. Această probă însă n 'are 

 nici o valoare, de oarece din difenilhi lrazina asimetrică nu se poate 

 în nici un caz obţine decât un produs de constituţia arătată mai 

 sus. 



In urmă Hoette, făcând să reacţioneze direct timp de 3 — 4 ore 

 la 150 , două molecule de fenilhidrazină asupra unei molecule de 

 anhidridă ftalică, obţine un compus fus. la 1 9 1 °, pe care îl caracteri- 

 zează ca dianilidoftaldiamida. Reacţiunea se explică prin următoarea 

 ecuaţie : 



/"■ 



\/' 



j--g:>N— NH.C H 5 



/\ 



,C^^NH— NH.C,H 5 



-+- H. = 

 S >N-NH.C H e 



1 



^C^— HN— NH.C,H 6 



"^0 



-l- H,0 



Hoette arată că prin fierberea cu acid clorhidric diluat a acestui 

 compus se elimină o moleculă de fenilhidrazină, obţinând ftalilfenil- 

 hidrazida (anilftalimida după Pellizzari) fus. la 178° — 1 79 . 



y 



^-n;h:-nh.c 6 h 6 



\/ 



HCl 



"C^— iNH— NH.C 8 H 5 . 



^*0 : 



>NH.C u Hs -l- CjHiNH-NHjHCI 



Dacă însă se încălzeşte direct această dianilidoftaldiamida în tub 

 închis la 160 , timp de 3 — 4 ore, atunci eliminarea unei molecule 

 de fenilhidrazină se face în alt sens şi compusul ce se obţine se 

 topeşte la 2 1 o° şi este isomer cu cel precedent. Hoette numeşte 

 acest isomer (3-ftalilfenilhidrazina pe când Pellizzari îl numeşte ftal- 

 fenilhidrazida 



