BULETINUL SOCIETĂŢII DE ŞTIINŢE 337 



hidrazina după Hoette). De altmintrelea acest fapt se poate releva 

 şi examinând lucrările lui Hoette ; în adevăr, ori de câte ori vrea să 

 obţină compusul (3, el are nevoie de o temperatură de peste 170 

 şi chiar de 250 dacă întrebuinţează benzoilfenilhidrazina. 



Anilftalimida a mai fost preparată în acelaş timp cu Pellizzari 

 atât de M. Pickel, întrebuinţând clorura de ftalil în locul ftalimidei, 

 cât şi de F. Just, lucrând cu aceleaşi substanţe întrebuinţate de 

 Pellizzari, dar fără să ştie de cercetările lui. 



M. Pickel ') tratând la rece o soluţie eterică de clorura de 

 ftalil cu un exces de fenilhidrazină, obţine o substanţă fus. la 178 

 pe care o numeşte ftalilfenilhidrazină şi care este identică, după 

 descriere, cu anilftalimida lui Pellizzari. 



Feodor Just 2 ), studiind acţiunea fenilhidrazinei asupra diferitelor 

 amide şi imide, obţine şi el această anilftalimida prin încălzirea pe 

 o baie de uleiula 120 a unui amestec echimolecular de ftalimidă şi 

 fenilhidrazină; dar, pe când toţi ceilalţi (Pellizzari, Pickel şi Hoette) 

 au obţinut-o în ace galbene, Just o descrie sub forma de ace incolore, 

 însă cu acelaş punct de topire şi aceleaşi proprietăţi. Pe de altă 

 parte, contrar cu cele admise de Pellizzari şi ceilalţi, Just atribue 

 acestui compus constituţia asimetrică, reprezentată prin schema : 



\^ C 



N-NH.C 8 H 5 





de oarece el pretinde că şi ftalimidă de la care a plecat să fi avut 

 constituţia asimetrică. 



* 

 * * 



Relativ la rezultatele obţinute cu fenilhidrazină şi anhidridele 

 succinică şi maleică. iată ce spune Hoette (loco cit.): "Anhidrida 

 succinicâ şi maleică se comportă altfel decât anhidrida ftalică, de- 

 oarece cu aceste anhiriride nu s'a putut obţine compusul (3 core- 

 spunzător". 



* 



•b, Anr.. 232, pag. 238 (iHHfii 

 1 Bar, XIX pa« i»'. 4 na»',,. 



