UULETIXUL SOCIETĂŢII DE ŞTIINŢE 349 



menea cu hidraţii alcalini: încălzind substanţa cu hidratul de sodiu 

 sau de potasiu de orice concentraţie, fie în soluţie apoasă ca şi 

 în soluţie alcoolică, substanţa se dizolvă dar fără să se descompună. 

 Dacă soluţia a fost saturată la cald, prin răcire se depune o parte 

 din substanţă cristalizată şi perfect nealterată, restul se scoate tot 

 nealterată neutralizând soluţia cu acid clorhidric. Această solubili- 

 tate a substanţei în hidraţii alcalini se poate explică admiţând for- 

 marea unei sări alcaline de constituţia următoare : 



• /~Vc^N-NH 5 



\ , ii 



\-C^-OK 



(Sarea de potasiu a acidului n-aminonaftalamic). 



E de prevăzut că un astfel de acid fiind pus în libertate cu acid 

 clorhi lric din sarea lui alcalină, trebue să piardă imediat o mole- 

 culă de apă. pentru a închide ciclul hexagonal azotat, rezultând în 

 modul acesta substanţa primitivă. De altfel rezistenţa mare ce opune 

 H-aminonaftalimida la hidroliză cu hidraţii alcalini se explică per- 

 prin faptul că. ea se poate obţine foarte uşor după cum se va 

 vedea la partea experimentală, prin acţiunea hi braţului de hidra- 

 zină asupra naftalatului de sodiu sau de potasiu, chiar in prezenţa 

 unui exc r -s de alcalii. 



Din contră schema II nu poate să explice această stabilitate a 

 substanţei faţă cu reactivii hidrolizanţi de oarece ar face din ea un 

 '.erivat al naftalimidei asimetric", şi se ştie din lucrările lui Au;er ') 

 şi ale lui Hoogewerf şi van Dorp -) că imidele asimetrice se hidroli- 

 zează cu cea mai mare uşurinţă. Un alt fapt care nu poate fi expli- 

 cat prin schema II. este că această substanţă se poate obţine după 

 cum s'a spus la inceput plecând chi.ir de la naftalimMa;ortoate pro- 

 prietăţile naftalimidei conduc cu siguranţă 'a formula simetrică. In- 

 ionat faptul, observat de I-Vanccsconi şi Reccln 3 ), 

 că naftalimida nu reacţionează cu hipobromiţi' sau hipocloriţii al- 

 calini pentru a dâ acidul 1.8. aminonaftoic după reacţiunea lui 

 llofmann. Lucrând la t jti doi autori au obţinui bromimi la 



'; ' •■ i. 



