BULETINUL SOCIETĂŢII DE ŞTIINŢE 885 



Am găsit în alcoolul amylic un puternic mijloc de dizolvare a 

 toluidinei pe deoparte şi a tioninei pe de alta. Cel dintâiu, produce 

 după cum am văzut, cu pigmenţii biliari, sau cu bila colorată verde, 

 iar cel din urmă coloarea roşie şi tot astfel şi reum şi santonina, 

 cari nu sunt solubile sau abia solubile în acest vehicul dizolvant. 



Adăogând alcool amylic amestecului verde sau roşu al acestor 

 coloranţi, obţinem după o prudentă amestecare — în câteva se- 

 cunde — două straturi, un strat colorat intens albastru sau violet 

 (alcool amylic, şi un strat apos colorat în galben; coloraţia verde 

 sau roşie a amestecului a dispărut. 



Este deci evident, că coloraţiunile descrise de autori, nu sunt 

 decât nişte fenomene optice şi nici de cum reacţiuni chimice. 



In ceace priveşte superioritatea sensibilităţii acestor reacţiuni şi 

 aci autorii se înşeală, susţinând că ar fi cele mai sensibile din cel e 

 cunoscute până acum. Deşi această chestiune faţă de cele consta- 

 tate de noi nu mai prezintă nici o importanţă, totuş constat că 

 autorii sunt de părere, că metoadele cunoscute pentru punerea în 

 evidenţă a pigmenţilor biliari sunt în număr detrei(Gmelin,Penzol 

 şi Iodreacţiunea), pe când în realitate posedăm peste 30 de me- 

 tode destinate acestui scop, dintre cari unele întrec cu mult în sen- 

 sibilitate metoada lui Gmelin (chiar în modificaţia lui Salcowski). 



Din cele arătate rezultă deci, că noile reacţiuni asupra pig- 

 menţilor biliari ale d-lor d-ri Torday şi Klier, destinate puneri 

 în evidenţă a pigmenţilor biliari în urină, nu corespund cerinţelor 

 unei metode analitice, de oarece aceste reacţiuni se produc ori de 

 câte ori urinele conţin substanţe de culoare galbenă, şi pot da deci 

 naştere la greşeli, cari ar induce în eroare pe cliniciani. 



Domnii autori ne promit şi o metoadâ de dozaj, probabil pe 

 cal 1 : colorimetrică: după cele arătate de noi credem, că aceasta ar 

 tî o muncă zadarnică. 



