1252 BULETINUL SOCIETĂŢII DE ŞTIINŢE 



interiorul lor, ori înălţimea şi intensitatea sunetului întrehu : nţat. în 

 experienţe. Desfiinţarea complectă a sondei a fost o paguba pen- 

 tru atari studii. 



CĂDEREA CORPURILOR i.N AERUL DIX COLOANA SONDEI 



O altă cercetare întreprinsă de noi cu aceeaşi ocaziune în coloana 

 d'n sondă a fost privitoare la legea căderii corpurilor în aer, în 

 linie verticală. Un corp sferic— o alică de plumb, sau alte bule me- 

 talice, de ex. — era lăsat să cadă, cu precauţiuni speciale, în golul 

 din sondă pe distanţa măsurată in experienţele precedente de la 

 extremitatea superioară a acesteia şi până la suprafaţa apei. La 

 pătrunderea lui în apă se produce un sgomot, care se propagă şi 

 ajunge cu putere la urechea observatorului de la gura superioară. 

 Notându-se cii croriomctrul momentul, când corpul porneşte şi apoi 

 momentul, când sunetul, produs de pătrunderea lui în apă, ajunge 

 la ureche, se obţine intervalul T între aceste două momente. Cu aju- 

 torul acestui interval am putea calcula spaţiul s.ti abătut de corp, 

 cunoscând iuţeala de propagare a sunetului. Dar cu ajutorul acestei 

 măsuri experimentale putem, mai bine, să controlăm legea căderii 

 corpurilor în linie verticală. 



Intr'adevăr, din experienţele precedente relative la ecouri, se cu- 

 noaşte în mod experimental timpul pus de sunet, ca să vie de la 

 suprafaţa apei până la gura sondei. Coincidenţa rezultatului aces- 

 tor experienţe cu cel teoretic arată exactitatea valorii acestui in- 

 terval. Scăzând acest timp din intervalul T găsit în experienţele 

 actuale pentru căderea corpurilor dintre momentul căderii şi mo- 

 mentul perceperii sinetului venit din fund, deducem intervalul de 

 timp întrebuinţat realmente de corp numai pentru căderea sa de 

 sus şi până la suprafaţa apei. Dacă, pe de altă parte, admitem că 

 căderea corpului are loc în vid, atunci după formula : 



S— Lp. 



în care S reprezintă spaţiul străbătut, g intensitatea gravităţii, 

 iar t timpul căderii, putem calculă, care ar fi timpul trebuincios pen- 

 tru ca corpul să străbată spaţiul nostru în chestiune, căci acest 

 spaţiu erâ măsurat şi cunoscut deja. Acesta ar fi timpul teoretic, 



