BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 63 



mann de la Lemberg, considera ca margine externă, Şiretul. De la gra- 

 niţa Bucovinei, la Drăcenî, şi pînă aprope de Baia, apa Moldovei, formeză 

 exact limita între regiunea Carpatică şi platoul sarmatic. Maî în jos spre 

 Rîşca şi Brusturi, marginea externă a Carpaţilor deviadă ceva în drepta 

 Moldoviî, căcî şi aicî găsim deposite Sarmatice horizontale. In general putem 

 dar să considerăm ca limită naturală, a regiuneî Carpatice, în judeţul Su- 

 ceava, rîul Moldova. 



Marginea internă a arcululuî Carpatic, o putem observa pe solul Româ- 

 niei, numai între şarul Dorneî la Nord şi gura Drăgoiescî la Sud. Pe acesta 

 distanţă ea este definită prin o linie de ruptu ră, care urmeză exact direcţia 

 NS., şi pe care o vom numi după păraele unde se presintă în chipul cel 

 mai caracteristic, linia de ruptură Călimănel-Drăgoiasa . Pe acesta linie, 

 a cărei lungime e aprope 15 k., sunt înşirate 4 isvore de Burcut: la Şăru 

 în Bucovina şi în Moldova, pe pariul Serişor la Panace şi la Păltiniş; aceste 

 2 din urmă nu le-am vedut nicăirî menţionate. Mişcările verticale în scorţa 

 pămîntuluî, care acompaniază în general concavitatea catenelor muntose, 

 le găsim representate şi aicî. Micul basen al Dorneî nu este alt-ceva de 

 cât un mic basen de scufundare. El este constituit spre Est din o bandă 

 îngustă de şisturi cristaline, deslipită din masa principală după linia de 

 ruptură şi scoborîtă la un nivel mult maî jos. Spre West din deposite 

 Eogene, în faciul flyschuluî şi calcarurî cu numuliţî. Totul e înconjurat 

 spre Sud şi West, de masele andesitice ale Calimanilor. Scufundarea acestui 

 basen a avut loc după depunerea depositelor eogene şi înainte de erup- 

 ţiunea andesiturilor, căcî pe pariul Pricobenilor, între dealul Măganuluî şi 

 Picioru-Lat, vedem depositele eogene acoperite de andesiturî şi tufuri 

 andesitice. 



Să considerăm acum în parte, fie-care zonă constitutivă a arcului Carpatic. 

 1. Zona Flyschuluî. Marginea sa externă, este după cum am vedut rîul 

 Moldova. La West e mărginită de o linie care începe la graniţa Bucovinei 

 între muntele Grebenu şi muntele Lung, tae Bistriţa ceva maî sus de gura 

 pariului Cotîrgaşî, după ce maî întâiti a trimes o ramură îngustă spre 

 West, în pârîul Holdiţeî, traverseză apoî pariul Borca între gura Steghioreî 

 şi gura pârîuluî Sec (sub piciorul Dohotărieî pe stânga Borceî), trece apoî 

 peste pârîul Stejarului, maî sus de pichetul Stejar No. 1, în judeţul Nemţ. 



O secţiune complectă în totă acesta zonă puternică a Flyschuluî, o ob- 

 ţinem dacă pornim de la Mălini pe Suha mare în sus, trecem stînişora, 

 linia despărţitore a apelor între Moldova şi Bistriţa, scoboram apoî pe 

 Sabasa, trecem Bistriţa la Borca şi înaintăm pe pârîul Borca pînă la gura 

 Steghioreî. In acesta secţiune vedem o succesiune admirabilă de cute, cu 

 direcţia maî pretutindene N 30 W, în forte puţine locuri acul magnetic 

 deviază de linia N — S spre Ost. Aceste cute sunt cu atât mat strînse cu 

 cât ne apropiem de marginea externă. Aşa că pe Suha mare, avem înaintea 



