26 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCTLNŢE 



JIXS 



10,334 X2g 

 în care avem : 



xR 



J* = 201 2 = 40401, pătratul iuţelii reale cu care aburul străbate tuburile; 

 § = 0,00105, densitatea fluidului în mişcare ; 



2g = 19,6, îndoitul acceleraţiuniî terestre, şi 10,334 X 19,6 = 202,546 ; 

 R coeficientul resistenţiî totale, ast-fel alcătuit : 



4k.l 



Aci, k = 0,014, constanta de reducere, relativ la frecare (1) ; 



1 = m -, 60, lungimea tubului, 



d i= m -,0135, diametrul seu, şi 



•a = 0,134, coeficientul de resistenţă al cotuluî, după Weisbach, pentru 

 curbura ce avem în plan. 



Ast-fel, înlocuind, aflăm 



valorea resistenţiî totale. 



R=2,6 



(1) Coeficientul frecării cată să fie direct calculat, în caşul în care ne aflăm, con- 

 siderând multiplele împrejurări, cari îl pot modifica, şi experienţele încă restrînse în 

 acesta direcţiune, cel puţin pe cât cundscem noî. 



Neam servit pentru determinarea specială a luî k de binomul empiric a luî Arson: 



~*_(-t +h } 



posedând valorile constantelor a şi b pentru un tub de fier alb, cu diametru m ',05 : 



a = 0,000738 şi b = 0,000345. 



Pentru tuburi de nichel, cu îngrijire lustruite în interior, valorile luî a şi b trebue 

 neapărat să fie maî micî. 

 Vom găsi dar în plus : 



k = 0,00683. 



când diametrul tuburilor ar fi m -,05. 



Din tabelele luî Arson, relative la aer şi la gazul fluid de luminat, se constată că 

 valorile luî k merg invers proporţional cu rădăcinele pătrate ale diametrelor, dacă in- 

 troducem un coeficient de corecţiune 1,11, pentru diametrele micî. 



In caşul special, de care ne ocupăm, va fi prin urmare: 



/ 0,0500 

 V 0,0135 



în definitiv : 



k == 0,014 



valorea, ce credem a fi destul de exactă şi pentru vapori, comparată cu câte-va date 

 experimentale, ce posedăm. 



