BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



tale greşesce încă şi prin caracterisarea cu totul negativă a formei thal. 

 In adever trialul represintă forma plantelor, cari nu aii articulaţie, care 

 s'a credut multă vreme generală, în tulpină, frunză şi rădăcină. Din acesta 

 causă formele reunite în acest tip presintă o articulaţie şi o diferenţiare 

 anatomică forte variată şi sunt tot aşa de îndepărtate între ele precum 

 este thalul de corm. Afară de acesta cunoscinţele, ce le posedăm astădî 

 despre constituţiunea anatomică şi istologică a plantelor, mai ales a celor 

 inferiore, precum şi ciclul de forme, ce se succed în desvoltarea lor, per- 

 mit a se stabili maî precis şi în conformitate cu doctrina evoluţiuneî, ti- 

 purile morfogice ale plantelor. Pornind de la aceste consideraţiunî, au- 

 torul stabilesce 8 tipuri vegetale bine definite, pe care le dispune după 

 caracterele lor de superioritate şi complicaţie în modul ulmător ; A) forme 

 simple (monobiî saii eremobiî) cu 2 tipuri : 1. plasmobia şi 2. cytobia ; 

 B) forme agregate saii asociate (symbiî saii ccenobiî) cu 6 tipurî, dintre 

 care doue fără diferenţiare între elementele asociate (isobii saii symbiî 

 homeomere saii apolare) şi anume : 3. symplasmobia şi 4. glceiobia saii 

 syncytobia. Cele-lalte patru tipurî presintă elementele asociate maî mult 

 saii maî puţin diferenţiate, specialisate în funcţiunea lor şi în orî-ce cas 

 se distinge o basă şi un vîrf (heterobiî saii symbiî heteromere sau polare) 

 şi sunt : 5. syphonobia, 6. thaîlobia, 7. protocormobia şi 8. cormobia. 



In aceste din urmă tipurî, care sunt formele cele maî complicate şi 

 maî superiore, autorul distinge maî multe sub tipurî. Din punctul de ve- 

 dere al succesiuneî acestor forme în ciclul evolutiv al plantelor, autorul 

 stabilesce relaţiunile fllogenetice dintre ele, care corespund în acelaşî timp 

 şi cu gradul lor de complicaţiune şi diferenţiare, arătând în acelaşî timp 

 şi originea fie-căreî forme, precum şi a căuşelor probabile, care au de- 

 terminat desvoltarea lor. 



D-l Preşedinte mulţumesce în numele societăţii pentru comunicarea 

 făcută şi-'l felicită pentru resultatele, la cari a ajuns în o cestiune aşa 

 de puţin cunoscută. 



D-l Munteanu-Murgocî face o comunicare asupra Tectonicei din N. 

 Părînguluî. Regiunea, tratată din acest punct de vedere, coprinde is- 

 v6rele Jieţuluî, Lotruluî şi Latoriţeî. In acesta parte a Părînguluî sunt 

 representate roce aparţinând atât grupuluî inferior cât şi superior al ar- 

 chaiculuî. Cibanu, Mereuţu şi Costa Bengheî sunt constituite din micaşisturî 

 cu grenate, roci tipice ale grupuluî inferior, străbătute de numerose filonaşe 

 de pegmatită. In Cibanu nemţesc avem un masiv de diorit, ce trimete prin 

 micaşisturî filone de diferite puterî, carî trec pe nesimţite la amfibolite 

 cum se întâmplă cu filonul din costa N. a Găurilor. Micaşisturile ce pe 

 unele locurî alterneză cu gneisurî micacee, cad în genere spre NW. cu 

 40°. Partea centrală a cateneî Părînguluî: Ciora, Păpuşa, Mohoru, C6sta 

 Petr6să, Teşul, Mândra, e construită din gneisurî micacee, gneisurî amfi- 

 bolice şi amfibolite în bande. Gneisul în mare parte nu e de cât un granit 



