lîlîLETINUL SOCIETĂŢII DE SCÎINŢE 



65 



la Glodu, ne arată dar în chip vădit, presenţa depositelor cenornane la 

 partea internă a flyschuluî. 



2. Zona Klippelor. Sub acest nume înţeleg depositele sedimentare rae- 

 sozoice maî vechi de cât gault-v\. Acesta zonă o găsim destul de bine 

 representată în judeţul Suceava, între zona flyschuluî şi masa şisturilor 

 cristaline. Ea ni se arată pe linia de graniţă cu Bucovina între pietrele 

 D6inneî la Nord şi muntele Grebenul la Sud, formând o bandă continuă 

 numai în jumetatea sa nordică pînă în Tarniţe, pe când în jumătatea su- 

 dică, între Clifele şi Aluniş şi între acesta şi Grebenele, este întreruptă de 

 şisturi cristaline. La Sud de Greben, zona klippelor dispare în Suceava 

 si zona flyschuluî vine direct în atingere cu masa şisturilor cristaline; apare 

 însă din nou în Neamţ de-a stânga Bistricioreî, în apropierea pasului Tul- 

 gheş, de unde se continuă apoi maî departe în Transilvania cu regiunea 

 Klipelor din Nagy-Hagymas. Spre Nord-Est, se legă cu klippele din Bu- 

 covina, Maramureş, şi prin o serie neîntreruptă de alte klippe, cu zona 

 sudică a klippelor din munţii Pienini, cu cele din valea Arveî, şi în fine 

 cu Klippele din valea Waaguluî în Carpaţiî de Nord West. 



In privinţa vîrsteî acestor klippe, d-1 Grigorie Stefânescu le consideră 

 ca permice, triasice şi neocomiene. Pentru vîrsta permică şi triasică nu 

 avem însă absolut nici o dovadă până acum, şi dacă Paul înseamnă pe 

 charta Bucovinei, în acesta regiune a Rarăuluî triasic şi permic, o face 

 pentru că la Pojuriţa în pârîul Cailor a găsit câţî-va Amoniţî triasicî, ca 

 Irachyceras etc. 



Acesta însă nu ne pote face, să admitem ca şi maî jos pe Rarău, ar 

 urma numaî de cât trias, căci variaţia de constituţie geologică pe distanţe 

 chiar de câte-va deci de metri este caracteristică zonei klippelor. Am în- 

 trebuinţat cea maî mare parte de timp pentru studiul acestei zone, şi nu 

 am găsit de cât fosile neocomiene, de jos, deasupra şisturilor cristaline şi 

 până în vîrful Rarăuluî. Aicî menţionez numaî abundenţa Requienilor, 

 forme incontestabil neocomiene superiore. 



3. Masa şisturilor cristaline. Formeză cum se ştie maî tot colţul de 

 NW. al Moldovei. Ea este mărginită la NE. şi Est de zona klippelor 

 şi de marginea internă a Flyschuluî, iar la Vest de linia de ruptură Ca- 

 limanel-Drăgoiasa, de la marginea internă a arculuî carpatic. Acesta masă 

 de şisturi cristaline formeză un tot cu masele cristaline din colţul Sud- 

 vestic al Bucovinei şi din Maramureş şi cu cele din Transilvania la Est 

 de Calimani. Ea formeză osatura muntosă a judeţului Suceava. Piscurile 

 cele maî înalte aprope de 2.ooo m - ca : Pietrosul, Scara, Căboiu, Bărnaru, 

 Grinţesul, Budacu, Ţibleş, sunt aşezate în axa unui mare anticlinal, cu 

 direcţia NNW — SSE. Acest anticlinal îl observăm admirabil în capătul de 

 Nord al Pietrosului, la Cheile Bistriţei, în punctul numit la Coif. Masivul 

 Rarăuluî se sprijină tocmai pe aripa de Est a acestui puternic anticlinal. 

 In direcţiunea axei acestui anticlinal, spre NNW, în Bucovina, se ridică 



