BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 69 



Albia Negrei sub Piciorul Lat şi a Smideî Nouă, de unde încep masele 

 eruptive, are o altitudine de aprope iooo m - Vîrful Lucaciu 177 1 ra -, şi a 

 Pietrelor roşii aprope 170c)" 1 -. grosime de lavă dar de aprope iooo m -; 

 şi acesta este în adever măsura grosimeî, căci de jos pînă sus, nu întâlnim 

 alt-ceva de cât revărsări de lava antedesitică, aşedate aprope horizontal, 

 (Decken). Cum vedem un exemplu de puterea maselor eruptive, care nu 

 puţin remâne în urma revărsărilor basaltice din Dekan (2000 m -), şi a celor 

 din munţii Cascadelor, între Mount Baker şi Lasseris Peak care ating o 

 grosime între 600 — 1200' 11 -. In faţa acestei grosimi colosale nu ne putem 

 îndoi, că erupţiunea acestor mase a trebuit să aibă loc pe altă cale de 

 cât cea normală (erupţiune centrală); ea a trebuit să aibă loc prin eşirea 

 ^avei de-alungul unei crăpături (Spalteneruption), aşa cum are loc în Islanda 

 pe crăpătura Lakis ori Skaptar^ şi în Noua-Zelanda în erupţiunea luî Ta- 

 rawera din 1886. Richthofen a insistat deja de mult asupra importanţei 

 acestor erupţiunî de crăpături în confîguraţiunea suprafeţei pămîntuluî. 



Pentru masa eruptivă, de care vorbim, linia de ruptură Calimănel-Dră- 

 goiasa' în Nord ; şi cele 2 basenurî de scufundare de la Estul masei erup- 

 tive a Hîrghiţeî: Gyergyo Szt. Miclos, la origina Mureşului, si basenul 

 Ciculuî, în cursul superior al Oltului, ne ar arăta direcţiune acestei cră- 

 pături de la marginea internă a arcului carpatic moldovenesc, prin care 

 'şî au făcut eşirea masele eruptive. Isvorele încărcare cu acid carbonic de 

 la Şaru, Coverca, Păltiniş, Poiana- Vinului, Borca, Borsec, Tusnad şi sol- 

 fatara de la Biidos, înşirate de alungul acestei crăpături, sunt cel din 

 urmă resunet al activităţii vulcanice terţiare. 



In privinţa constituţiei petrografice a acestor mase eruptive d-1 Grigorie 

 Stefânescu ne vorbesce de esistenţa trachitulul. Este adeverat că mult 

 timp s'a înţeles de geologii unguri sub acest nume, roci forte diferite, 

 cuprindendu-se în grupa trachiturilor şi rocile de aceiaşi categorie, fără 

 sanidin şi cu plagioclas, hornblenda şi piroxen. Şi tocmai acesta e pri- 

 cina că aşa numita Serie a luî Richthofen : propylit, andesit, trachyt, 

 rhyolit şi basalt, nu maî are astă-dî valorea, ce i se da maî înainte, căci 

 termeni acestei serii au fost reîi definiţi ; s'a cuprins d. e. sub numele 

 de propilite nisce andesiturî modificate de acţiuni secundare. (A. Michel- 

 Levy în «La face de la terre» Ed. Suess. pag. 219). Rocele adunate de 

 mine, în 3 dile de escursiune în masele eruptive, pe care le am deter- 

 minat în Institutul Mineralogic şi Petrographic de sub direcţiunea Pro- 

 fesorului Tschermak, sunt tote andesiturî şi anume din grupa andesiturilor 

 cu hypersihen a luî Rosenbusch. In câte-va esantilione am găsit şi horn- 

 blenda în cristalî înconjuraţi cu o crustă de topire negră. Feldspathul e în 

 general labrador. Aspectul esterior variază în adever, dar roca e una şi 

 aceiaşî. 



In altă comunicare voiîi reveni maî de aprope asupra acestor rocî. In 

 partea superioră a maselor eruptive şi anume pe Caliman Ciribuc, Pie- 



