BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 71 



Glodu. Lărgimea cea maî mare, apr6pe 2 km -,500 m , este în Sud, între delul 

 Drăgoescî ]a West şi delul Glodu la E. In jumătatea de Sud, regiunea ere 

 tacică e străbătută aprope prin mijloc, de părîul Glodu şi afluenţii luî, 

 şi de aceia aici se şi presintă cele maî interesante deschideri pentru studiu. 

 Limitele în detaliu sunt: la West o linie care începe în Sud din părîul 

 N^gra, i km -,5oo m - în jos de gura pariului Drăgoescî, tae extremitatea su- 

 dică a deluluî Drăgoescî, urmeză apoi pe panta estică a acestuî del, puţin 

 maî jos de comă, trece prin delul Stanculuî, pentru a se termina în că- 

 tunul Păltiniş ; limita de Est începe în Sud din părîul care curge între Pi- 

 ciorul Primăvărateculuî şi Piciorul Văcărieî şi se varsă în Neagra puţin 

 maî jos de Gura Glodului, urmeză apoi pe sub coma deluluî Glodu pînă 

 Ia Catrinar, în pîrîul Păltiniş orî în dramul, care duce de la Broştenî la 

 Dorna(i); trece apoî la Nord de drum pe sub delul Chifenilor, pentru a 

 se termina de asemenea în cătunul Păltiniş, pe stânga pîrîuluî Calimănel. 

 Limita de Sud e formată de Negra şi pîrîul Văcărieî. Dincolo de Nea- 

 gra în Transilvania se ridică abrupt culmea Alunişuluî, din şisturi crista- 

 line. Cum vedem dar, depositele cretacice de la Glodu, sunt în întregime 

 pe solul Moldoveî, pretutindinea mărginite numaî de şisturi cristaline, afară 

 de extremitatea de la Păltiniş care vine în atingere cu tufurile andesitice 

 din pîrîul Drgăoiescî. 



Cele întâiu cunoscinţe asupra depositelor cretacice de la Glodu, le da- 

 torim d-luî Profesor Grigorie Ştefănescu. Pe malul Negreî descrie «o suc- 

 cesiune de gresiî vinete albiciose, alte orî bigarate cu intercalaţiunî de con- 

 glomerate, cari formeză Pietrele Ciuntuluî, apoî urmeză o serie de strate 

 de gresiî argilose, marge târî în strate, dar maî cu semă în plachete de 

 culori diferite, vinete roşcate, unele negriciose şi altele vinete pătate cu 

 roş. Aceste din urmă strate se observă şi la Bîtca-Clifuluî (2).» 



Timpul nu a permis d-luî Ştefănescu a urmări maî de aprope raportu- 

 rile stratigrafice, dar sprijinindu-se numaî pe fosilele culese, asupra cărora 

 voiîi reveni, le atribue la neocomian^ gantt, cenomanian şi turonian. 



Cunoscinţe maî precise asupra vîrsteî şi importanţeî acestor deposite, le 

 datorim renumitului geolog al Carpaţilor, profesor Victor Uhlig de la Praga, 

 care în anul 1884, a visitat acesta regiune împreună cu d-1 Grigorie Şte- 

 fănescu. Este drept că Uhlig n'a publicat pînă acum vre-o lucrare specială 

 asupra acestor deposite, ci numaî amintesce incidental de dînsele în câte- 

 va lucrări ale sale. După profesorul Uhlig succesiunea depositelor cretacice 

 de la Glodu ar fi următorea: «d'asupra greşurilor cu Exogyre, urmeză o 



(1) Pe charta Statului Major, acest pîrîu care merge paralel cu drumul e numit Ne- 

 grişora, dmeniî din partea locului însă numesc cu acest nume numaî porţiunea de la 

 versarea în Negra si pînă la Dârmocsa, de aicî înainte pînă sub delul Vinăl, se 

 chiamă pretutindene Păltiniş. Din contră partea superioră din cursul Drăgoiescî, e greşit 

 însemnată Păltiniş, omenii o numesc pe drept «Drăgoiasa». 



(2) Anuarul Biurouluî Geologic. Anul III, 1885, apărut în 1888 pag. 50—52, 



