BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 87 



sunt fără îndoială cele maî nouî formaţiuni în scara şisturilor cristaline, 

 constituind împreună cu amfibolitele partea superioră a formaţiunilor cris- 

 taline în acesta parte a zonei centrale (Primics). 



Calcarele dintre Olt şi Cerna, luate tot ca archaice — mai ales cele din 

 interiorul zoneî cristaline — formeză masive isolate, la Tîrnovu, Turcinu 

 Pietrile albe, la Părete, Streaja, Oslia etc; însă pe versantul N. al 

 Parînguluî, la Găuri şi la Ur de, le găsim intercalate în rocele verdî ca 

 straturi repetate, a căror grosime variază de la câţî-va metri pînă la 40 — 50 

 m. Pe lângă calcare cristaline găsim şi nisce cipolinurî, carî la isvoreie 

 Lotrului par a fi superiore, pe când la Nedeiu şi Petrimanu ele sunt 

 inferiore calcarelor cristaline (1). Peste tot însă în acesta parte centrală a 

 zoneî cristaline găsim, că calcarele sunt însoţite constant ct pat şi aco- 

 periş (liegende şi hagende) de roce verdî străbătute peste tot locul de 

 serpentine în pânde şi filone. Basat pe acesta am emis ipotesa, că rocele 

 verdî, maî ales corneenele epidotice din N. Parînguluî, ar proveni prin 

 metamorfismul şisturilor argilo-calcare (2). Cum n'am avut ocasiunea de 

 a cunosce de visu, rocele amfibolice şi calcarele din munţii Făgăraşului, 

 nu sciu, dacă pot să le pun şi pe acestea în acelaş loc cu cele din W. 

 Oltului, deşi consideraţiunile teoretice ne-ar îndemna la acesta. 



D-l Gr. Ştefănescu (3) în capitolul consacrat formaţiunilor jurasice 

 vorbind şi de calcarele cristaline din W. Oltului le consideră ca archaice, 

 numai din causa concordanţei lor cu şisturile metamorfice, în carî sunt 

 intercalate. 



D-l de Inkey (4) pune calcarele cristaline şi cipolinele din interiorul 

 zoneî cristaline împreună cu rocele, ce le însoţesce, în o grupă de roci 

 puţin cristaline, III grupă a clasificaţiuneî d-sale basată pe cristalinitatea 

 rocelor. 



D-l Mrazec (5) plecând de la consideraţiunî nu numai petrografice ci 

 şi stratigrafice, divide rocele zoneî centrale în doue grupe, calcarele cris- 

 taline intrând în a doua grupă, împreună cu rocele verdî, carî probabil 

 represintă formaţiunile paleozoice inferiore. O parte însă din calcarele 

 luate până acum ca archaice, şi anume pe cele de la Vaî-de-eî de Jiî, 

 Părete, etc, le atribue mezozoiculuî. Acestea vin discordante peste forma- 

 ţiunile cristaline şi formeză bande, ce sunt în continuaţie cu cele din Me- 

 hedinţi, carî prin fosilele, ce s'aiî găsit, s'aii clasat de la început mezozoi- 



(1) G. M.-Murgocî: Comunicări ta Soc. de Sciinţe, din 5/XII 96 şi 8/XII 97. 



(2) » » » Contribuţiunî la st. petrogr. al roc. din zona centrală. (Anuarul 

 muzeului de geologie, sub tipar). 



(3) Gr. Ştefănescu: A. B, G. 1, 2. pag 61. 



(4) B. de Inkey : Die Transylvanischen Alpen vom Rotenturmpasse bis zum ei- 



sernen Tor, pag. 22. 



(5) L. Meazek. Essai d'une clasif. des roches cristal, de la zone centrale des Car- 

 pathes roum. Arch. de Se. Geneve şi Bul. Soc. Se. No. 2 An. VI. 



