BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 105 



Ia fundul eî acoperit numai de stânci şi bolovani, în multe locuri rîul 

 se pierde ; une orî pătrundend în numerosele crăpături ale pereţi'or. Ea e 

 cu totul impracticabilă şi comunicarea de la munte la ţară se face pe un 

 plaiu, ce trece pe culmea dealului pe deasupra vîrfuluî Stogu. 



De observat la aceste importante treî cursuri de apă e faptul, că în a- 

 fară de masivul calcar ele curg direct de la N. spre S. (i), pe când în masivul 

 calcar tote curg în cheî aprope rectiline, paralel îndreptate tote spre SE. 

 tocmai în sensul de cea maî mare pantă a muntelui Acelaşî drum îl 

 aii şi isvorele, ce 'şi-aii începutul chiar în masivul calcar. 



Neapărat acesta uniformitate şi regularitate de disposiţie topografică şi 

 faţă de masivul calcar, ne indică o uniformitate şi în producerea cheilor. 

 Dacă pentru a Bistriţei am admite cu d-1 prof. Toulă., că provine din surpă- 

 tura tavanului vre-uneî peşterî, acelaşî lucru trebue să ni-1 închipuim causa 

 provocătore şi a celor-l'alte cheî. Cum însă e greii de admis, că nisce 

 peşterî să fi găurit transversal în direcţii parelele acest masiv calcar relativ 

 mic, trebue să atribuim formaţiunea acestor văî şi altor cause de cât pră- 

 buşireî tavanelor ore-căror peşterî. 



E admisibil pentru Bistriţa, că maî ales în partea de sus, cea largă a 

 cheii, acolo, unde e a doua peşteră, cea cu puţ, dic că e admisibil, să se 

 fi format în urma unuî asemenea fenomen, dar pentru cele-lalte două şi 

 chiar pentru partea inferioră a Bistriţei, partea cea maî strimtată, înclin 

 maî mult de părerea d-luî E.-A. Martel, adică: aceste cheî s'aij format acolo, 

 unde eraii nisce crăpături destul de însemnate, prin cari apa fiind forţată 

 să trecă, le-a lărgit puţin câte puţin, în acelaşî timp adâncindu-le. Cum 

 debitul rîurilor nu era însemnat în tot-d'auna, acţiunea erosivă a apeî se 

 resimţia maî mult în sens vertical şi ast fel s'aii format acele văgăunî a- 

 dâncî şi strimte, prin carî găsim, că curg Bistriţa, R. Costeştilor şi Recea. 

 O dovadă în sprijinul acestei ipotese e şi forma văilor acestor rîurî la N 

 de masivul calcar în terenurile cristaline. Văile forte adâncî şi repedî în 

 partea de sus a munţilor, unde presintă un V forte ascuţit, când se apro- 

 pie de masivul calcar talvegul lor devine maî lin, se lărgesc presentându-ne 

 un V dacă nu tot-d'auna concav dar în genere forte deschis. Ele sunt în- 

 chise spre S. deoparte şi alta prin pereţiî de calcar, ce es mult în relie- 

 ful pantei, deschişi la început ca o pâlnie, dar carî se apropie din ce în 

 ce după o clină şi după alta, pînă ajung la strimtul spaţiu al chei. 



Disposiţia pereţilor calcarî, forma văeî şi talvegul eî acoperit adesea cu 

 un forte gros strat de bolovani, petriş şi nisip, pe delăturî cu un fel de 

 terase, ne spune că în timpul viiturilor mari, viitura fiind maî mare ca scur- 

 sura, apele se adunau în basinurile din partea N. a calcarului, unde cres- 

 ceaii forte mult. Din aceste lacuri apele, când ajungeau la nivelul superior 



(i) Recea Ia N. de calcar curge în direcţia SE; eşind din calcar însă se îndreaptă 

 direct spre S. 



