106 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



al calcarului, se strecurau printre crăpăturile, cari se deschideau în el pînă 

 la suprafaţă, crâpăturî, după cum am arătat, paralele de la NW — SE. Acţi- 

 unea apei în aceste crăpături se exercita şi maî puternic, căci lucra nu 

 numai prin erosiune ci şi cu presiunea hidrostatică, ce o câştigase prin ri- 

 dicarea nivelului apei în basenul din N calcarului. Cum apa stagna relativ 

 mult în aceste basenurî, avea destul timp să modeleze fundul şi clinele 

 văilor şi să lărgescă în măreţe caverne crăpăturile din pereţii calcaroşî. Pe 

 timpul visităreî uneia din peşterî, ce se deschide chiar în pâlnia de la în- 

 ceputul cheii Receî, Peştera Stogu, am avut ocasiunea de a vedea şi 

 acest fenomen de crescerea apelor în basinurilor din N. cheilor. 



Cât am stat în peşteră, o ploe rorenţială cădend în N. chei, pârîul a 

 eres: ut colosal şi nici pînă sera nu se retrăsese în albia-î obişnuită. Intre 

 braţe şi în tot talvegul văeî, unde se întinsese, era depus un strat bunicel 

 de nisip şi pietriş mărunt, ceea-ce ne arată, că crescerea era însoţită de o 

 potolire a curentului, potolire provenită probabil din greutatea de a trece 

 apa prin chee. Cât de intens trebue să fi fost fenomenul atunci, când cheia 

 nu era de cât o crăpătură! 



Peştera Stogu. 



Pe clina repede şi stâncosă, ce se lasă din vîrful muntelui Stogu spre 

 apa Receî, în dreptul, unde acesta încă n'a apucat pe cheea sa cea strimtă 

 şi prăpăstiosă, la basa unui perete vertical alb-sur, se deschide gura negră 

 şi fiorosă a peştereî, ce în diua de 7 August am exploatat împreună cu 

 prietenul meii d-1 I. Popescu-Voeteştî (i). Maî târziu la 22 August îm- 

 preună cu d-niî Mrazec, Piekarsky şi Pariset, am visitat iarăşi acesta grotă, 

 cu care ocasiune am ridicat şi planul reprodus în planşa I. 



Acesta peşteră cunoscută până atunci numai de câţî-va ciobani de la 

 stînele vecine (st. Comarnicilor), îşi conservă încă totă splendorea eî na- 

 turală. De şi sunt numerose legende, cari vorbesc despre asemenea grote 

 pline cu vestminte de fir, cu arme otelite, cu pietre nestimate şi comori 

 de aur adunate de hoţi şi haiduci sau ascunse de chiaburii din timpii de 

 demult, cu tote acestea groaza, ce inspirau acele găuri întunecose, ce prin 

 galerii nesigure duc afund în inima muntelui, înfrâna ademenirea de a 

 căuta aceste avuţii nepreţuite. Pe lângă acestea, superstiţiile au avut in- 

 fluenţă colosală în slăbirea curajului de cercetare a voinicului cioban ; frica 

 de necunoscut învinge de multe ori îndemnul poveştilor. 



Cu câte-va dilc, însă, înainte de sosirea nostră la stînă, vre-o doi ciobani 

 din Comarnicî, duşi de un bătrân, făcuseră un drum până la peşteră pen- 

 tru a nu-î se perde de ştire. Aceştia ne-aii povestit nouă: «că-î maî înaltă 



(1) Profit de acesta ocasiune spre a aduce mulţumirele mele d-luî I. Popescu-Voe- 

 teştî, care mi-a dat un mare ajutor în tc5tă acesta escursiune. 



