BULETINUL SOCIETĂŢII DE SC1INŢE 111 



ce se continuă şi spre SW. şi spre NE. pe sub cea superioră. Acesta, care 

 nu e de cât o crăpătură transversală celeî după care s'a format ramifi- 

 caţia BD, se găsesce în direcţie aprope paralelă cu galeria principală AB. 

 Fundul acestei crăpături e acoperit de lehm şi bolovani amestecate cu ose, 

 peste cari s'a prins o grosă crustă calcară. Aci chiar la basa peretelui vertical 

 am găsit un craniu întreg de Ut sus spelaeus frumos concreţionat în o 

 crustă calcară. 



Spre SW. beciul se sue şi se strimteză ducend la un basin plin cu apă 

 lung de 3 metri, denumit «Baia Dianeî». In partea opusă beciul se con- 

 tinuă încă vre-o 4 m -, şi apoi se coteşte spre W astupându-se prin bolo- 

 vani, lehm şi ose. 



Din acesta scurtă descriere şi din planul alăturat se vede că peştera e 

 formată după nisce crăpături unele în direcţie WNW — -ESE. altele în di- 

 recţie WSW — ENE, crăpături lărgite prin apele, ce s'aii scurs prin ele. 

 Acesta peşteră e în comunicaţie cu altele superiore, probă coşurile, ce se 

 deschid în tavan şi cu altele inferiore, probă puţurile astupate cu bolovani 

 lehm şi ose. Parte din acest material a fost cărat de ape din grotele su- 

 periore şi de la suprafaţă. In timpul visiteî nostre apă puţină curgea prin 

 peşteră. 



încă o probă evidentă că peştera visitată, Stogu, trebue să fie în comu- 

 nicaţie cu o mulţime alte goluri în masa calcară e şi faptul, că un puternic 

 curent de aer se resimte pe galerii de la exterior la interior, fapt, ce se 

 observa maî pronunţat acolo unde galeriile se strimteză. 



Lilieci nu sunt în acesta peşteră. 



Din cele spuse pînă acum asupra cheilor şi peşterilor din masivul Bis- 

 triţei, conchidem că calcarul e forte crăpat în direcţiunea înclinăreî lui şi 

 în o direcţiune longitudinală. O parte din aceste crăpături, acelea de pe 

 direcţia panteî, carî ajungeau la suprafaţă, aii fost lărgite de apele, ce ve- 

 neau din N masivului şi se revărsau dând nascere la acele minunate chei ; 

 o altă parte, acelea din inima muntelui, aii fost lărgite de apele, ce se in- 

 filtrau fie de la suprafaţă fie din apa cheilor, şi aii format măreţe peşteri, 

 dintre carî prea puţine sunt cunoscute. 



Aceste crăpături s'aii născut probabil în timpul, când lamboul calcar s'a 

 desprins din cuvertura mezozoică, ce acoperea terenurile cristaline, şi a 

 plecat spre SE. In caşul acesta breciile, ce le găsim în unele părţi la basa 

 calcarului, e probabil să fie nisce breciî de fricţiune, maî ales că asemenea 

 formaţiuni nu s'aii întâlnit la basa celor-l'alte calcare jurasice din regiune. 



Peştera Possada. 



La E. de Rucăr se ridică o muche dirijată aprope N — S. şi care separă 

 basinul Rucăruluî de al Podului Dâmboviţeî. Pe acesta muche şerpuesce în 



