BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIÎNŢE 293 



ber, văl antecedente, adică vaî maî vechi de cât dislocaţiunea pe care o 

 străbat. O esplicare prin erosiune regresivă cum o numesce Lowl (riick- 

 schreitende Erosion) este în caşul nostru neaplicabilă, căcî atunci ar trebui 

 că disposiţiunea hydrografică a masei cristaline să se apropie maî mult de 

 simetrie. Urmeză dar că rîurile^ cari străbat masa şisturilor cristaline de 

 la West la Est, sunt maî vechi de cât cele aşezate pe marginea vestică 

 spre escavaţiunca Negrei. 



Aceste din urmă 'şt au stabilit cursul lor maî târdiu, după ce ruptura 

 maseî cristaline s'a făcut; ele sunt decî maî scurte şi căderea lor maî re- 

 pede. Şi raporturile hidrografice ca şi împrejurările tectonice ne duc deci 

 tot la aceiaşî conclusiune, adică că marginea de West a maseî şisturilor 

 cristaline presintâ. caracterele unei rupturî. 



Un caracter deosebit presintâ Călimănelul şi Drăgoiasa. 



Aceste 2 pârae curg exact tutui în prelungirea celuî îalt, în direcţiunea 

 N.-S, şi desemneză prin cursul lor contactul între şisturile cristaline şi 

 masele eruptive ale Călimanilor. Fricina, care le-a dat nascere, este de na- 

 tură tectonică şi am putea cu dreptul să numim aceste văî, văl de ruptură. 

 Un mic prag de câte-va decî de metri format de un colţ eruptiv al De- 

 luganuluî lipit de Piciorul Corganuluî,le desparte, aşa că nu cu multă muncă 

 s'ar putea devia Neagra Broştenilor de la gura Drăgoeseî în Neagra Dor- 

 neî şi într'un viitor relativ nu tocmai îndepărtat, acţiunea erosiuneî va în- 

 deplini acesta captare. Avem decî aci în miniatură, ceia ce pe scară mare 

 este representat între isvorele Mureşuluî şi a Oltuluî, despărţite tot prin 

 un prag eruptiv alipit de şisturi cristaline. 



Cât se atinge de văile, care străbat platoul eruptiv, configuraţia lor ca- 

 racteristică stă în legătură cu constituţia petrografică şi resistenţa deose- 

 bită a solului în care sunt săpate. Pe când în marginea de Est, din şis- 

 turi cristaline, văile sunt în formă de V cu ramurile maî mult sau maî 

 puţin înclinate şi comele despărţitore ascuţite, la văile din platoul erup- 

 tiv întâlnim în general păreţî verticalî şi comele despărţitore sunt lăţite, 

 aşa că unindu-le am reconstitui marginea platouluî rdsă de ape. Exemple 

 admirabile se ved pe pârîul Buccinişuluî, pe Neagră, Ia gura Haiteî, apoî 

 pe Haita în sus, pe Răchitiş, Panace, etc, care 'mî aii reamintit sceneriile im- 

 punătore din regiunea porfirurilor din Tirolul sudic (Eggenthal). 



In privinţa acoperişului vegetativ, impresiunea care am căpătat'o din 

 colţul Moldoveî este că o pustiere din cele maî fără reservă s'a esercitat 

 în tote părţile asupra pădurilor, încât din acest punct de vedere este una 

 din regiunile cele maî propriî pentru studiul terenu uî din totă partea rnun- 

 tosă a districtului. Un contrast din cele maî isbitdre îl observăm când 

 mergem pe graniţă; pe când la noî maî pretutindinea solul e gol, orî unde 

 se vede e câte un petec de pădurice tînără, în Transilvania se ridică pe 

 graniţă ca un părete păduri seculare. 



Doue saii trei specii de Vaccinttm (afin şi merişor) şi tufe isolate de 



6 



