BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCTINŢE 2£5 



ilustrul geograf vienes, Profesorul Albrccht Penck (i) Escavaţiunî închise 

 [barate) de lavă (Lavadammwannen). 



Aceiaşi origină o atribue G. Frimics (2) escavaţiunilor de la Estul Har- 

 giteî, de care am amintit maî sus. Din aceste consideraţii resultă logic 

 conclusiunea : că ruptura interna a Carpaţilor estici, a avut loc mult maî 

 înainte de ridicarea Hărgiteî şi a Calimanilor. 



In care trecut geologic s'au petrecut fenomenele vulcanice, ce aii pro- 

 vocat indirect producerea escavaţiunilor de maî sus? Răspunsul depinde 

 natural de vîrsta geologică ce o atribuim erupţiuneî lavelor Calimanilor. 



Aceste lave sunt andesiturî şi cum vom vedea maî în urmă, este un 

 fapt aprope pe deplin stabilit că erupţiunea andesiturilor în Carpaţî a avut 

 loc în a doua jumătate a periodeî miocene, în timpul etajului al 2-lea me- 

 diteran, orî pote chiar în sarmatic. Escavaţiunea Dorna-Neagra, ca şi Iote 

 cele amintite, nu aii putut deci să ia naştere de cat imediat după ridicarea 

 Hărgiteî şi a Calimanilor, adică cel maî tărdiu în a doua parte a mio- 

 cenuluî. 



Aceste scurte consideraţiunî asupra origineî şi vîrsteî geologice a base- 

 nuluî Dorneî, ne aruncă în acelaşi timp o ore-care lumină asupra căuşelor, 

 cari au provocat deviarea Bistriţei din cursul eî normal, silind'o să'şî des- 

 chidă drumul spre N.E. de a curmezişul celor mai mari înălţimi, în masa 

 şisturilor cristaline. Cum e uşor de înţeles, ridicarea Hărgiteî şi a Calima- 

 nilor a trebuit să provdce însemnate schimbări în cursurile de apă de pe 

 pantele vestice a arcului carpatic. Neagra, Dorna, porţiunea Bistriţei între 

 gura Negrei şi Chei, cursul superior al Mureşului şi al Oltului, nu exis- 

 tau de sigur sub forma pe care o vedem astă-dî, înainte de a exista Har- 

 gita. Cursurile de apă care 'şî luau origina îu partea vestică a arculuî 

 carpatic, aii trebuit în acel timp să fie normal dirijate cum sunt în gene- 

 ral rîurile transversale, perpendicular pe direcţiunea arculuî muntos adică 

 de la N. E. spre S. W. orî mal bine spre centrul basenuluî neogen tran- 

 silvan, aşa cum sunt astă-dî Sameşul şi Mureşul după eşirea luî din masele 

 eruptive. Neapărat că vor fi fost şi cursuri de apă paralele cu marginea 

 de ruptură de la estul şesului transilvan de care am vorbit maî sus. Valea 

 Bistriţei, de la origina sa şi până la gura Negrei, este o vale longitudi- 

 nală; îndată însă ce s'a apropiat de marginea nordică a maselor erup- 

 tivă, ea îşî schimbă brusc direcţiunea. 



Numai bariera Calimanilor a putut dar fi causa acestei abateri. înainte 

 de existenţa acestei barierî eruptive, cursul Bistriţei începând din escava- 

 ţiunea Dorneî, a putut să aibă direcţiunea de astă-dî a Mureşului, orî pote 

 ceva maî spre S., nicî într'un cas însă direcţiunea S.W.-N.E, pe care o 



(1) A. Penck. Morphologie der Erdoberflăche. II Th. p. 218. 



(2) G. Primics. Die Torflager der siebenburgischen Landestheile. Mittheilungen aus 

 dom Jahrbuche der kon. ung. geol. Anstalt X Bd. 1 H. 1892 pag. 17. 



