296 BU LETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



are astă-dî îr. străbaterea masei cristaline. O porţiune din acesta străba- 

 tere a putat forte bine, înainte de abaterea Bistriţei, să fie utilisată de un 

 curs de apă, aşezat pe partea vestică a anticlinaluluî şisturilor cristaline, 

 dirijat insă în sens contrar cum merge Bistriţa în acesta parte. Dorna şi 

 Neagra, dacă au existat în acel timp, au trebuit să aibă direcţiunea con- 

 trară de cum o au astă dî, căci plecarea solului dinspre marginea Cali- 

 manilor spre albia Bistriţei, este un efect posterior al acumulaţiunel acestor 

 rîurî în direcţiunea pe care o au astădî. 



lezetura Bistriţei în cursul eî spre Sud-West de masele eruptive ale 

 Calimanilor, precum şi a altor cursuri de apă, care udau în acesta parte 

 clina Westică a Carpaţilor, a trebuit să dea nascere unui lac care umplea 

 basenul Dorneî. Asemenea lacuri au existat în tote escavaţiunile menţionate. 

 Depositele de apă dulce din basenul Gyergyo-Szt-Miklos, presenţa depo- 

 sitelor de turbă din basenul Ciculuî (i), de la Poiana Stampî şi Kosna în 

 basenul Dorneî, sunt o mărturie despte existenţa de altă dată a acestor 

 lacuri. In basenul Negrei, deşi nu am făcut cercetări maî amănunţite în 

 acesta direcţiune, cred că regiunea de la stânga Negrei, numită Tînovul 

 cel mare, ar representa o mică turbărie. Acestor lacuri, cari au umplut 

 escavaţiunile, li s'aîi atribuit de mulţî chiar un rol activ în străbaterea 

 catenelor muntose de apele adunate într'însele. 



Anton Rehmann (2), din Lemberg. în lucrarea sa asupra din 1895, geo- 

 grafiei Carpaţilor atribue străbaterea Bistriţei prin masa şisturilor cristaline 

 a Moldovei acţiuneî unui lac. Tot prin acţiunea lacurilor iezite (Stauseen) 

 esplică Rehmann şi strebaterea Mureşului prin masa Hargiteî între Olah- 

 topliţa şi Deda, precum şi strebaterea Oltului prin estremitatea de Sud 

 a Hargiteî, din basenul Ciculuî în basenul din Haromsek. 



In sprijinul teoriei sale, aduce Rehmann tocmai presenţa depositelor 

 de apă dulce menţionate. 



Aceste deposite însă dovedesc d'rect numai existenţa lacului; faptul că 

 un lac ar fi în stare prin presiunea apelor adunate, să provoce străbaterea 

 unei catene muntosă de peste 1000 m. deasupia solului actual, cum e 

 caşul cu Bistriţa, nu e de loc dovedit. 



Lacurile sunt un fenomen trecător la suprafaţa pămîntuluî ; ele portă 

 în «ine însuşi simburile dispariţiuneî lor (3). Maî ales la lacurile relativ 

 mici, ca în caşul nostru, dispariţiunea are loc ne întârdiat în felurite chi- 

 puri: prin evaporare, prin acumulaţiunile rîurilor, ori prin găsirea unui drum 

 maî uşor la suprafaţă ori subteran. 



Lacul Dorna-Negra nu a putut deci să fie causa activă a unei stră- 



(1) G. Primics. Op. cit., pag. 4 şi 17. 



(2) Ant. Rehmann. Die îiănderkunde des ehemals polnischen Gebietes I Bd. Die 

 Karpathen. Lemberg, 1895. Referat de E. v. Romer. Mittheilungen der k. k. geogr. 

 Gesellschaft in Wien. Bd. 39, 1896 pag. 250. 



(3) Ed. Briickner. Die feste Erdrinde und ihre Formen. 1898 pag. 343. 



