298 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



La N. de Calimanî apar încă ca posturi înaintate mase eruptive isolate, 

 luând parte la constituţiunea Alpilor Rodneî. 



Maî departe în continuarea Hargiteî Calimanî spre N. W, urmând cur- 

 bura internă a arcului carpatic, apar masele eruptive din munţii Gutin^ de 

 la Felso-Bânya şi Kapnik-Bânya, care se continuă apoî neîntrerupt până 

 în munţii Vihorlat în nordul Ungariei constituind pe o lungime maî bine 

 de 200 km. aşa numita Masa Vihorlatuluî şi a Gutitmlui— Vihorlat- 

 Gutinzug. Spre W. de Vihorlat, urmeză apoî pe o lungime de 100 km 

 masa eruptivă Eperjes-Tokay, dirigiată N.-S., după linia de ruptură care 

 s.pară în E. masivul Tatreî de restul arculuî carpatic. La sudul Tatreî 

 apar în fine alte mase eruptive ca : masa eruptivă străbătută de Dunărea 

 în apropiere de Buda-Pesta (Donau-Trachytmasse), apoî masele eruptive 

 ce constituesc munţiî Cserkat, Matra etc. Dacă la acestea maî adăogăm 

 masele eruptive noue din munţiî Biliarului şi din Banat, vedem că se corn- 

 plecteză arcul vulcanic, care în epoca terţiară înconjura marea panonică, 

 representându-ne în miniatură, cercul de foc care înconjoră astă-dî ocea- 

 nul pacific. 



Calimaniî nu sunt deci de cat o verigă din acest lanţ vulcanic a epoceî 

 terţiare. 



Ca cele din urmă prelungiri spre N. ale Calimanilor apar în Bucovina 

 masele eruptive din basenul Dorneî, constituind înălţimile Piatra Domcî 

 şi acele care formeză linia despărţitore a apelor între Neagra-Bucovina şi 

 Neagra-Şaruluî. Şi aici în Bucovina ca şi în Moldova, platoul eruptiv se 

 termină abrupt şi vine în contact cu depositele terţiare vechî, cari consti- 

 tuesc în W. basenul Dorneî. 



In Moldova marginea platoului andesitic trasă pe harta generală 1:50000 

 ar avea cursul următor: începând în N. din pîrîul Sărişoruluî de graniţă, 

 ceva la E. de Bîtca-Andreenilor, trece peste extremitatea estică a Bitceî 

 Negrenilor şi a Ficiorului Serba în Serişorul de mijloc, urmeză apoî peste 

 Ditca Buruienilor, făcend un unghiu spre W. sub Piciorul lui Ţarcă, de 

 aci utmeză pîrîul Pricobenilor, trece la E. de Bîtca Runculuî, dirijându-se 

 spre S. W. pe sub Piciorul Lat şi Ficiorul Pilcului până în albia Negreî 

 In acest punct, între Piciorul Pâlcului de a stânga Negreî şi Piciorul Smida 

 nouă de a drepta, este unghiul intrând spre W. al platoului eruptiv, pe 

 unde Neagra scapă din masele eruptive. De la capătul Smida nouă, orî 

 maî exact de la gura pîrîuluî Ţiganului, marginea eruptivă urmeză exact 

 în direcţiunea N. E. ca şi cursul Negreî până în Panace. 



Malul drept al Negreî însă ca şi malul stâng este constituit din depo- 

 site eocene, până ceva la E. de Neagra Şaruluî şi apoî din şisturi crista- 

 line până în Panace. Masele eruptive de a dreapta Negreî se ţin tot-d'a- 

 una la ore-care distanţă de mal, aşa că nu remâne îndoială că aceste mase 

 sunt suprapuse depositelor eocene şi şisturilor cristaline din malul drept, 



