300 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



vesc spre cele treî ţerl surori ; stinghirite aiurea de a se privi frăţesce, aci 

 în acesta piatră 'şl daii mâna de unire în totă libertatea munţilor. 



Pe acest platou se ridică vertical Pietrele roşii (recte negre cenuşii) al- 

 cătuite din bancuri orizontale de andesit, formând sus pe vîrf un soiu de 

 masă. Acelaşi aspect pe vîrful Lucaci, unde andesiturile sunt separate in 

 straturi subţiri dispuse aprope orisontal. Din înălţimea acestui platou, se 

 cobor radial spre centrul escavaţiuneî, come rotundite = pictore, care 

 în vale se termină abrupt. Nu arare-orî întâlnim în susul pîraelor terase 

 transversale, ca d. e. pe Bucciniş. Dese-orî observăm pe piciore colone ver- 

 ticale, terminate plan, alcătuite din bancuri orizontale ca d. e. sub Lucacî. 

 Unind vîrfurile acestor stânci, constituim înălţimea de altă dată a unei te- 

 rase dispărute. 



Aspectul ce'l are astâ-di marginea platoului eiuptiv în basenul Negrei, 

 nn e produs dar d-t diferite curente de lavă, care pornind din centrul ma- 

 sei Calimanilor, ar fi inaintat radial spre centrul basenuluî, ci este pro- 

 dusul numai a erosiuneî apelor. In CaHmanî r.'avem deci de a face cu 

 curente de lavă, (Strom) ci cu respândirî orisontale de mase fluide, care 

 s'aii sleit acoperinduse unele pe altele (Decke). 



LITERATURA 



Părerile vechi asupra constituţiuneî Hargiteî. 



Tote cercetările de până astă-dî asupra rocelor din Hargita-Caliman au 

 stabilit sigur că aceste roci aparţin tote la un singur tip de rocă, anume 

 la Andesit. In literatura veche însă găsim pentru aceste roci întrebuin- 

 ţate apiope csclusiv numele de: Tr achit, Griinsteintrachyt şi chiar Ba- 

 salt. Pote unul din capitolele cele maî instructive din petrografia Carpa- 

 ţilor este legat tocmai de numele rocelor de maî sus. O scurtă privire în 

 acesta literatură ne va lămuri întâiu confusiunea în numirea rocelor şi al 

 doilea ne va uşura înţelegerea multor probleme geologice legate cu ma- 

 sele eruptive neovulcanice din Carpaţî. 



Jrachit. — Roca, pe care petrografiî de astă-dî o numesc trachit, nu 

 esistă în Hargita-Caliman. Numele de trachit însă asociat cu diferite epi- 

 tete, îl găsim forte des întrebuinţat în literatura dinainte de 1878. Pricina 

 acestei conlusiî provine: 



1). Din o determinare greşită; s'a considerat drept sanidin, fără un 

 esamen maî amănunţit, ori ce secţiune de feldspath care sub microscop 

 apărea ca un singur individ cristalin, ori constituit numai din 2 lamele 

 ceia ce cum se ştie se întâmplă des şi pentru feldspaţiî triclinicî. Sa- 

 nidinul însă este singurul element maî caracteristic al trachituluî, decî 

 roca trebue să fie atribuită acestui tip. 



2). Influenţa trecutului; căcî şi în ştiinţă ca şi în tote ramurile activi- 

 tâţeî omenescî, trecutul înpieteză în present. Spunem adesea lucruri, numai 



