BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



303 



maî splendide a petrografieî geologice, alcătuind aşa nuiiita «Seria hă 

 Richthofen». 



De la început însă nu s'a definit precis terminiî acestei serii. S'a avut 

 înlâiti de tote în vedere numai observaţiile incomplecte geologice; cât 

 despre constituţia amănunţită mineralogică, care singură ar fi putut să 

 definescă maî strâns aceşti termini, ea a remas reservată timpurilor maî 

 noue. 



Cum s'a vedut, tocmai numele de trachit, în înţelesul de astădî al 

 petrografieî, a remas atât îa Richthofen cât şi la Stache afară din serie. 

 In timpurile maî noî s'a căutat să se scape «prin tangentă» din acesta 

 încurcătură, escludend din serie dacitele luî Stache şi considerând tra- 

 chitele propriu dise, maî tinere de cât andesiturile şi maî vechi de cât 

 riolitele. Aşa că «Seria luî Richthofen» cum o vedem şi astădî prin 

 cărţi, şi acceptată în urmă de însuşî Richthofen (i), este alcătuită din 

 termeniî următori începend cu cel maî vechiu: i) Propilit. 2) Andesit. 3) 

 Trachit. 4) Riolit == Liparit. 5) Basalt. 



Punctul cel maî slab al teoriei luî Richthofen însă stă tocmaî în ter- 

 minul întâiu, în aşa numitul Griinsteintrachyt = Propilit. Richthofen in- 

 troducând acest- nume în ştiinţă, s'a basat numaî pe consideraţii geologice; 

 nu a reuşit însă nici o dată să stabilescă o diferenţă petrografică precisă, 

 între propilit şi între andesiturile cu homblendă. 



In descrierea macroscopică pe care o dă Griinsteintrachytuluî spune: 

 «Grlinsteintrachytele se desting maî tot-dea-una prin o colore verde în- 

 chisă care adesea-orî trece în brun verdiu orî în negriîî; aceste colori 

 pot să fie înlocuite şi prin o colore cenuşie-fumurie (rauchgrau). . . Hom- 

 blendă are particularitatea că maî tot-dea-una, este verde închis, cu o structură 

 necomplect lamelară adese-orî fibrosă după axa principală, ca în Uralit» (2). 

 Cum vedem, sub aceste caractere ar putea să încapă cât de comod şi un 

 andesit cu hornblendă. 



Vorbind de caracterele propilituluî din Nevada spune: «It escapes des- 

 cription; it may atthis present time safely be founded on what the botanist 

 would caii «habitus>, a certain general character which is as easy to re- 

 cognize by the eye, as it is difficult to describe it in words and impo- 

 sible to define its causes (3).» 



Aşa dar propilitul ar fi o rocă care scapă unei descripţiunî precise; 

 ea se pote uşor recunosce cu ochii, dar este greii a o descri în cuvinte. 



In 1877, Zirkel a căutit să stabilescă o diferenţă petrografică între 

 propilit şi andesit. 



(1) Richthofen. Fiihrer fur Forschungsreisende, 1886 pag. 573. 



(2) Richthofen. Op. cit., pag. 228—229, citat şi în Stache op. cit., pag. 79 — 80. 



(3) V. Richthofen. Natura system of volcanic rocks. Mera. of the Acad. of Cali- 

 fornia 1867, citat în Zirkel Op. cit. Bd. II pag. 585, 



