BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 306 



turile—Grunsteintrachylele nu se presintă în mase isolate^ ci tot dea-una 

 asociate cu adevărate andesiturî şi legate cu dînsele prin transiţiuni 

 treptate. 



Anton Koch (i) constată că în munţii Rodneî, Griinsteintrachytele sunt 

 în legătură cu andesiturile prin transiţiuni reciproce şi că hornblenda 

 verde caracteristică propilituluî se găsesce şi în andesiturile normale. 



B. v. lnkey (2) arată că la Nagyag rocele numite: Propylit, Griin- 

 nstein Andesit, Dacit sunt din tote punctele de vedere legate prin tran- 

 siţiuni numerose şi deci trebue socotite că aparţinând la una şi aceiaşi 

 formaţiune eruptivă. 



In 1886, intervine în discuţie însuşi acel care aruncase merul discordiei 

 Baron v. Richthofen (3). Ba a teoriei sale era deja sdruncinată şi deci 

 trebuia să facă ultima sforţare pentru a o apăra. Conclusiunea la care 

 ajunge este că pe cale mineralogică nu se pote ajunge la vre-un resultat 

 decisiv, ci numaî raporturile geologice pot tranşa chestiunea. Cum am 

 vedut însă şi acesta dovadă geologică pentru propiliturile din Carpaţî 

 era deja de mult infirmată, şi totuşi Richthofen susţine şi acum că erup- 

 ţiunea propiliturilor a avut loc la începutul ciclului. 



După ce spune că erupţiunea rocelor terţiare în Siera Nevada ca şi în 

 Carpaţî s'a succedat constant în ordinea care am vedut-o maî sus, Richt- 

 hofen maî adaogă o lege maî largă anume: «aii fost doue epoci în care 

 au luat nascere crăpături de erupţiune (Eruption spalten). Prin. crăpăturile 

 din epoca întâia aii eşit unele după altele : propilit^ andesit, trachit şi 

 riolit, iar prin cele din epoca a doua esclusiv numai basalturi» (4). Cum 

 vedem ajunge Richthofen maî la o serie alcătuită de douî termenî, nu- 

 maî că in termenul înteiu polinom, erupţiunile nu s'a succedat miele 

 după altele aşa cum o cere teoria anterioră. 



Ne apărat că o acomodare complectă a teorieî cu faptele, ar fi însem- 

 nat negarea eî, ceia ce cam rar se întâmplă. 



După 1886, dovedile contra seriei luî Richthofen se înmulţesc ; tote cer- 

 cetările de până astă- di au aretat că pretutindenea riolitele=equivalente acide 

 a trachiturilor şi dacitele=equivalente acide a andesiturilor, sunt mai vechi 

 de cat Andesiturile, tocmaî contrar serieî luî Richthofen. 



La urma acestui studiu, când me voiu ocupa maî de aprope cu versta 

 geologică a andesituluî voî avea ocasie a aduce maî multe fapte în spri- 

 jinul ideeî de maî sus- 



Nu pot încheia maî bine aceste consideraţiunî asupra numelui Griin- 

 steintrachyt=Propylit şi asupra serieî luî Richthofen, de cât exprimând în 



(1) Ant. Koch. Neue petrographische Untersuchung der trachytischen Gesteine aus 

 der Gegend v. Rodna Fdldtani Kozlony 1880 X 219. 



(2) B. v. Inkey. Nagyag und seine Erzlagerstâtten, Neues Iahrb. 1886 I pag 422. 



(3) Richthofen: Fiihrer etc. 1886 pag. 561—564. 



(4) Richthofen Op. cit. pag. 474. 



