BULET INUL SOCIETĂŢII DE SCÎINŢE 311 



nile basice sunt octogonale, formate prin desvoltarea aprope de o potrivă 

 a feţelor (ioo) (o io) şi (no). Striurile de clivagiu după (i io). Extincţinnea 

 pe care am observat'o în unele secţiuni || c este cuprinsă între 25 ° — 40 . 

 Sub nicoliî încrucişaţi se observă adese-orî îngemănări după (100). Pleo- 

 croismul când există cu tonuri în brun-gălbuî şi verdiu-palid ca în hipersten 

 de obiceiii mult maî slab. Culorile de polarisaţiune, corespundând unei 

 birefringenţe maî puternice a augituluî, sunt mult maî viî de cât în hi- 

 persten. 



Hiperstemrt se .presintă în prisme lungite, cristalografie clar mărginite, 

 terminate drept, ori cu feţe de domă, în lumina naturală se presintă colorat 

 în verdiu-palid ori cu tonuri în brun orî galben forte şterse, adesea-orî 

 când cristaliî sunt de ajuns de subţiri aprope incolor. La cristaliî ma mari 

 observăm crăpături longitudinale şi transversale nu tocmaî regulate ; sub 

 un grosisiment maî mare recunoscem o structură fibrosă desă || c. Afară 

 de aceste forme complecte hiperstenul se maî presintă în colonade orî 

 bastone care arată o divisiune transversală evidentă. Secţiunile basice de 

 asemene octogonale ca şi la augit, din feţele (100), (010) şi (110), aceste 

 patru din urmă însă maî puţin desvălite apărând ca trunchiaturi pe colţuri. 

 Sub nicoliî încrucişaţi secţiunile de hipersten se sting paralel şi perpendicular 

 cu direcţiunea lungimei lor. Pleocroismul pronunţat cu culorile : palid verdw, 

 brun roşietic şi brun gălbiu. Culorile de polarisaţiune puţin marcante. 



îngemănări nu se observă nici odată. 



Pentru deosebirea andesiturilor piroxenice în subtipurî nu ne putem 

 conduce de cât dupe cantităţile relative a augituluî şi a hiperstenuluî. Cum 

 să ştie însă deosebirea acestor doue minerale în secţiuni, este în multe 

 caşuri îndoelnică. 



Secţiunile de augit esact perpendiculare pe zona prismeî, şi secţiunile 

 longitudinale după (100) se sting de asemenea drept [F. Becke. Ueber die 

 Unterscheidung von Augit u. Bronzit în andesit Min. u. petrogr. Mitth. 

 ■V Bd. 1883 pag. 527) şi tocmaî aceste secţiunî arată adesea-orî un ple- 

 ocroism destul de pronunţat cu tonurile din hipersten. (Rosenbusch. Mi- 

 croscopische Physiographie 1892 pag. 522). 



In asemenea caşuri îndoelnice numai un esamen optic amănunţit în 

 lumina polarisată paralelă şi convergentă pote decide. Pentru scopul maî 

 mult geologic ce urmăresce acest studiu, m'am servit de caracterele men- 

 ţionate pentru deosebirea acestor doue piroxene. 



Magmtitul este forte respîndit în tote eşantilionele, des semănat în 

 masa roceî; el se presintă în secţiunî opace, negre, rectangulare, maî des 

 însă în grămedî de maî mulţî individî îngemănaţî, tot dea-una cu forme 

 proprii bine definite faţă cu cele -l- alte elemente adică clar idiomorf; el e 

 fără îndoială elementul cel maî vechiu, căcî îl găsim cu inclusiunî în tote 

 cele-1-alte elemente, f6rte des în augit şi hipersten. In câte-va casurî am 

 observat secţiunî negre neregulate cu marginile dinţate, orî grupe de fire 



