334 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



trachytuluî şi a riolituluî. Cum am vădut în urmă, riolitele aparţin după 

 Richthofen la o periodă de erupţiune maî nouă de cât a Griinnstheintra- 

 chytuluî; prin redeschiderea activităţeî vulcanice legată cu erupţiunea acestor 

 riolite, aii luat nascere în cele 1-alte roci trachytice maî vechi crăpături nu- 

 merose. Numai crăpăturile (Spalten) din Gruunsteintrachyt insă au fost 

 umplute cu ftlone de minerale aurifere şi arginiifere. 



Stache (i) admite cu forte micî modificaţiunî acesta ideie a luî Rich- 

 thofen. 



In 1877 veneratul meu profesor Eduard Suess (2) confirmă observa- 

 ţiunea luî Richthofen, arătând că precum în vestitele mine aurifere şi ar- 

 gintifere (Comstockgang) din Nevada în America Nordică, aşa şi în Car- 

 paţî filonele aurifere sunt pretutindeni în cea maî strînsă legătură cu pro- 

 pilitul. Chiar modul de presenţă a acestor filone, maî ales ja celor de la 

 Schemnitz, este aceleaşi ca şi în America Nordică. Precum în Colorado 

 metalele nobile sunt pe unele locuri legate cu telurul, aşa şi în Carpaţî. 

 Aceste filone trebue să vie de la forte mari adâncimi şi cu crescerea adân- 

 cimeî trebue să c reşcă şi conţinutul lor în aur. Pentru a sprijini acesta 

 idee Eduard Suess (3), în fantasiea'î cunoscută, pornesce de la faptul că 

 precum în sistemul planetar corpurile cele maî grele sunt cele maî aprope 

 de centrul sistemului, pe când cele maî uşore plutesc în afară de zona 

 asteroidelor, tot aşa şi în sore şi însuşi în sfera pământului, corpurile 

 cele maî grele trebue să fie îngrămădite spre centru. Faptul că cele trei 

 metale grele : iridium, platina, şi aurul, cu o ponderă specifică aprope de 

 două ori maî mare de cât a orî-căruî din cele 1-alte metale (cu excepţiune 

 de mercur) se găsesc aşa de rar la suprafaţa pămîntuluî, nu este dar un 

 fapt întâmplător, ci îşî găsesce explicarea în teoria de maî sus. Aceste 

 metale grele trebue să vie de la forte mari adâncimi, ele trebue să fie în 

 general asociate cu roci basice, despre care se admite că vin de la adân- 

 cimî maî mari de cât rocele acide. Rocele cele maî basice, cari aii ajuns 

 la suprafaţa pămîntuluî sunt însă fără îndoială peridotiturile; ele trebue deci 

 după profesorul Suess să fie des asociate cu metalele grele. Din faptele 

 aduse în sprijinul acesteî idei geniale menţionez câte-va. 



In Ural (Nijni-Tagit) platina, iridiul şi aurul se presintă asociate ; e deci 

 forte probabil ca ele să fi aparţinut primitiv la acelaşi strat de magmă 

 din interiorul pămîntuluî. In acesta regiune se găsesce de multe ori platina 

 asociată cu serpentina şi Daubree a dovedit că platina din Urali a fost 

 primitiv cuprinsă într'o rocă cu totul asemenea cu meteoritul cădut la 

 1815 la Classigny în I laute-Marne. Acest meteorit însă nu este de cât 

 un peridotit (dunit) constituit din olivin şi cromit. Aur cuprins in ser 



(1) Stache. Op. cit. pag. 98. 



(2) Eduard Suess. Die Zukunft des Goldes. 1877, pag. 245—255, 



(3) Eduard Suess. Op. cit. pap. 76—89. 



