BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 335 



pentinâ s'a observat în Uraliî sudicii, în Val Corrente în apropiere de Genua 

 etc. In Costa Rauge (California) crăpăturile umplute cu filone de mercur 

 sunt de asemene în serpentină. 



In timpul din urmă s'a dovedit că şi diamantul este în strînsă legătură 

 cu pet idotiturile \ ca esemplu aduc faptul că breccia diamantifera = Uue 

 ground din Africa sudică nu este de cât un peridotit constituit din: olivin, 

 biotit, diallag, bronzit, augit, cromifer, titanit magnetit şi perowskit (i). 



Am făcut acesta digresiune pentru a arăta importanţa ce pot să o aibă 

 peridotiturile în Carpaţî. Petrografiî noştriî, profesorul L. Mrazec şi G. 

 M.-Murgocî, aii făcut aniî din urmă cercetări de mare importanţă, ştiinţifică: 

 Eî au arătat că o mare parte din serpentinele arcului carpatic cuprins 

 între Dunăre şi Olt sunt de origină eruptivă. 



Numai puţine din aceste roci par a-şî avea origina în o transformare a 

 amfibolitelor; tote cele alte derivă din roci forte basice şi în special din 

 peridotite piroxenice (2). 



Propilitul în care se află filonele aurifere în Caipaţî şi Nevada este 

 asemenea o rocă basicl. Crăpături umplute cu filone metalifere, pot 

 însă să ia naşcere în orî ce rocă din vecinătatea propilituluî; acesta nu 

 ar infirma de loc ipotesa luî Suess. Acesta ipotesă presupune numai o 

 legătură genetică între materiile eruptive, cari au dat nascere unei roci 

 basice şi între metalele grele cari aii umplut crăpăturile. Să vedem acum 

 întru cât observaţiunile ulteriore aii confirmat acesta legătură. 



In 18.80 C. Doelter (2) arată că în Transilvania filone metalifere se 

 găsesc nu numai în propilitul în sensul luî Zirkel ci şi în alte andesiturî cu 

 amfibol. Dacitul de la Kirnik (Vorospatak) cuprinde filone aurifere. 



B. v. Inkey arată că la Nagyag filonele aurifere sunt cuprinse într'o 

 rocă care de diferiţi autori a fost descrisă ca : Griinnstein, propylit, dacit 

 şi andesit, cum vedem tot într'un andesit cu hornblend. Modificaţiunea în 

 Griinnstein orî propilit se arată maî cu semă în părţile mijlocii şi maî 

 profunde a masei andesitice şi causa eî trebue căutată după Inkey în 

 adâncimele vetrei vulcanice; pote represintă cea din urmă revărsare maî 

 basică, «einen letzten basischeren Nachschub» de cât a lavelor de la în- 

 ceputul erupţiuneî. Tote aceste varietăţî de «Trachyturî» sunt însă din 

 tote punctele de vedere aşa de strâns legate între dînsele, în cât trebuesc 

 socotite ca aparţinînd la una şi aceiaşi ^eriodâ de erupţiune. Stehner însă 



(1) R. Scheibe. Der Diamant und sein Vorkommen. Naturwissenschaftliche Wo- 

 chenschrift XI Bd. 1896, pag. 452. 



(2) L. Mrazec. Contribuţiunî la Studiul petrografic al Carpaţilor de Sud. Anuarul 

 museuluî de geologie. 1894, pag. 42—52. 



L. Mrazec et G. M.-Murgocî. La Wehrlite du monte Ursu. 1897. 

 G. M.-Murgocî. Les serpentines des Urde Muntin et Găuri. Anuarul Museuluî de 

 Geologie pe 1895. 



(3) C. Doelter. Ueber das Vorkommen von Propilit u. Andesit in Siebenburgen 

 Min. u. Petr, Miţth, II Bd. 1880 pag. 1. 



